Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3060/24
Провадження № 2/376/1458/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

за участі секретаря Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку садкування,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її сестра ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 28.03.2005.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно:

1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.1995.

За життя ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , який помер невдовзі після смерті сестри ОСОБА_6 , його дружини. Дітей подружжя не мало.

Позивач є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину у встановлений законом строк та порядок, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки у спадкоємця відсутні документи необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, тому нотаріус роз`яснив їй процедуру вирішення даного питання у судовому порядку.

Відповідач ОСОБА_2 , яка є сестрою позивача та також спадкоємцем за законом щодо спадкового майна ОСОБА_4 , спадщину не приймала, відмовилася від належної їй частки на користь сестри ОСОБА_1 .

З урахуванням наведеного просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на майно, що належало ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.1995.

Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлена належно. Надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 28.03.2005 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на майно:

1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.1995 (а.с.9).

За життя ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_5 , який помер невдовзі після смерті сестри ОСОБА_6 , його дружини. Дітей подружжя не мало.

Позивач є спадкоємцем за законом та прийняла спадщину у встановлений законом строк та порядок, проте оформити спадщину в нотаріуса не може, оскільки у спадкоємця відсутні документи необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, тому нотаріус роз`яснив їй процедуру вирішення даного питання у судовому порядку (а.с.17).

Як передбачено частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно з вимогами ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Суд, на підставі викладеного, дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_4 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оформити спадщину не може, оскільки у спадкоємця відсутні документи необхідні для видачі свідоцтва про право на спадщину, відповідач позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як звернутися до суду з даним позовом позивач не може, тому позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 4, 12, 13, 223, 247, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, ст. 1216, 1217, 1218, 1225, 1262, 1269, 1297 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку садкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , право власності у порядку спадкування за законом на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 41,0 кв.м, житловою площею 16,7 кв.м, з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що належала ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.02.1995.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.u

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко