КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Головачова Я.В., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 - представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В липні 2023 року представник Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» Гребенюк О.С. звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом до відповідача, в якому просив:

- стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.07.2020 у розмірі 111549,71 грн станом на 20.06.2023 року та судові витрати у розмірі 2684 00 грн.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.07.2020 року відповідач отримав у позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань відповідачем за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 20.06.2023 року становить 111 549,71 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 101 667,23 грн, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 9 882,48 грн, 0,00 грн - заборгованість за комісією, 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.07.2020 року в розмірі 101 667,23 грн та суму судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 - представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 9 882, 48 грн та ухвалення нового, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Скарга обґрунтована тим, що відповідач користувався такою банківською послугою, як кредитування рахунку, протягом тривалого періоду, доки заборгованість за такою формою кредиту не стала простроченою.

На підтвердження вказаних обставин Банком до позовної заяви було долучено зокрема, але не виключно виписку по рахунку за договором б/н від 22.07.2020 року. Надана виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку Відповідача - баланс станом на дату отримання картки (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної операції).

З виписки також чітко прослідковується якими картками користувався Відповідач, їхні номери та періоди, в які діяли відповідні картки. Саме така інформація відповідає і Довідкам Банку про видані картки та строки їхньої дії. Тобто, інформація, яка міститься у виписці по рахунку Відповідача, також корелюється з іншими наданими Банком доказами по справі та не суперечить їм.

Однак, зазначає, що відповідачем не надано доказів на спростування наданої банком виписки по рахунку та Довідки про розміри встановленого кредитного ліміту і виданої картки. Заперечень щодо заявлених Банком вимог відповідачем також не надано.

Звертає увагу суду, що відсотки по кредиту за своєю природою є ціною кредитного договору. В такому разі щодо оплатності отриманих відповідачем кредитних послуг, необхідно звернути увагу суду апеляційної інстанції, що з прийняттям пропозиції Банку кредитування карткового рахунку Відповідач прийняв і обов`язок зі сплати відсотків в розмірі і на умовах, які відображено у Виписці по рахунку відповідача.

Сплата самостійно відповідачем також відсотків протягом тривалого часу в обсязі і на умовах запропонованих Банком за відсутності зі сторони відповідача дій, які б свідчили про непогодження ним розміру такої відсоткової ставки, як то звернення до Банку, ініціювання розірвання кредитного договору, визнання його недійсним тощо, свідчить про акцептування оплатності кредитного зобов`язання, в силу ч.2 статті 642 ЦК України у зв`язку з використанням коштів, наданих Банком.

Також зазначає, що відповідач завжди був наділений правом у разі незгоди з відсотковою ставкою відмовитись від послуг кредитування шляхом повернення позичених коштів і в подальшому утриматися від використання кредитного ліміту, проте, ним цього не було зроблено.

Підписання Заяви про приєднання в редакції, що містить такі умови кредитування рахунку, як то відсоткову ставку, розмір кредитного ліміту, та всі інші істотні умови - є правочином в результаті якого сторони погодили всі істотні умови кредитування.

Крім того, щодо неможливості застосування правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) в даній справі вказує на те, що дана справа не є ідентичною справі, на основі якої Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок, а отже, застосування даного правового висновку є неможливим.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості у розмірі 101 667 грн 23 коп. не оскаржується, тому в цій частині судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками у розмірі 9 882 грн 48 коп., суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірі і порядку нарахування.

Крім того, суд зазначав, що роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Суд вважав, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин 22.07.2020 року до моменту звернення до суду з вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, про відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, суд вважав, що надані банком Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом встановлено, що 22.07.2020 року відповідач став клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступник АТ КБ «Приватбанк») підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредитну картку.

Встановлено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 20.06.2023 становить 111549,71 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 101667,23 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 9882,48 грн.

Згідно зі ст.ст.525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається.

За статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

За ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків, відмовляючи в частині позовних вимог про стягнення за простроченими відсотками, оскільки суд першої інстанції не звернув уваги, що матеріали справи містять заяву ОСОБА_2 від 22.07.2020 року, яка підписана ним, про отримання від АТ КБ «Приватбанк» банківських послуг.

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо за відсотками, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

Відповідачем не було спростовано наданий позивачем розрахунок заборгованості. Також відповідач не оспорював даний кредитний договір.

В матеріалах справи наявна довідка, видана позивачем про те, що від липня 2020 року відповідачеві видавались кредитні картки відповідно до договору б/н.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач отримує послуги від банку - позивача від липня 2020 року, тому приходить до висновку, що у відповідача було достатньо часу для вивчення правил та умов надання банківських послуг, крім того відповідач фактично погоджувався з ними, оскільки неодноразово отримував нові кредитні картки.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними висновки суду першої інстанції та посилання суду на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, оскільки анкета боржника підписана у 2020 році, отже боржник мав можливість користуватись банківською карткою та ознайомитись з усіма правилами надання банківських послуг. Разом з цим, відповідач користувався коштами, частково погашав заборгованість, тобто погоджувався з умовами договору, в тому числі і нарахованими відсотками.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі №390/34/17 сформульований висновок, що добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки) базується на римській правовій максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Апеляційний суд вважає, що відповідач не виконав своїх зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», що призвело до порушення прав останнього.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9 882 грн 48 коп.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції мав виходити із положень ст.ст.536, 1048, 1056-1 ЦК України.

Відповідач після отримання картки за умовами укладеного з банком договору здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, отримував кредитні кошти та частково погашав кредитну заборгованість, що підтверджується випискою з рахунку.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягають задоволенню.

За ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.376 підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає за необхідне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року в частині незадоволених позовних вимог скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення цих вимог.

Також, в порядку ст.141 ЦПК України слід здійснити розподіл судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 237 грн 80 коп. за подання апеляційної скарги.

В решті рішення слід залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року в частині незадоволених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за відсотками у розмірі 9 882 грн 48 коп. скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позов в цій частині задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за відсотками у розмірі 9 882 (дев'ять тисяч вісімсот вісімдесят дві) грн 48 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 237 (двісті тридцять сім) грн 80 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: