ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7942/24 Справа № 203/2850/23 Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Городничої В.С., Красвітної Т.П.,

при секретарі - Шавкун Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом, посилаючись на те, що 16 грудня 2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю сторін у справі, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

З метою визначення розміру завданого матеріального збитку, він звернувся до незалежного судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 .

За висновком №9404 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеним судовим експертом 05 січня 2023 року, вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 399 899,27 грн, а вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Kia Spotage, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням зносу становить 298 237,73 грн.

Позивач зазначає, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем Renault Logan, д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ОСЦПВВНТЗ) №210841840 у ПрАТ «Євроінс Україна», яке 17 березня 2023 року та 13 грудня 2023 року ПрАТ «Євроінс Україна» здійснило на його користь виплату та доплату, відповідно, страхового відшкодування у загальному розмірі 160 000,00 грн. в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого.

Отже, ПрАТ «Євроінс Україна» виконало свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілого, а саме, за пошкодження автомобіля Kia Spotage, д.н.з. НОМЕР_1 .

Натомість, відповідач повинен компенсувати реальні збитки позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які становлять різницю між компенсованим розміром страхового відшкодування страховою компанією та визначеним розміром матеріального збитку, визначеного висновком експерта у розмірі: 298237,73 - 160000,00 грн = 138237,73 грн. та понесені витрати за послуги експерта 4600,00 грн та послуги евакуатора 2200,00 грн.

Разом з цим, з урахуванням положень ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 4115,94 грн. та три процента річних у розмірі 1428,88 грн.

З-поміж іншого, він зазнав моральну шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що полягає у його душевних стражданнях, бо виникли психотравматичні фактори, які призвели до погіршення здоров`я, депресії, порушення сну, втрата душевного спокою. Отримав тілесні ушкодження, струс головного мозку, забій шийного та грудного відділів хребта, забій грудної клітини, рвану рану нижньої гули, множинні садна обличчя, тулуба, симптоматична артеріальна гіпертензія ІІ ступеню з синкопальним СН0. Окрім цього, він є військовослужбовцем, а в результаті дорожньо-транспортної пригоди два з половиною тижня він лікувався та перебував на стаціонарному лікуванні. У добровільному порядку відповідач не здійснив відшкодування матеріальної шкоди. Свою моральну шкоду позивач оцінив у 50000,00 грн.

Також позивач просив суд стягнути із відповідача судові витрати понесені на професійну правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн та по 1000,00 грн за кожне судове засідання.

Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 10 000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміру заподіяного матеріального збитку, а залучений до позову висновок експерта, не відповідає положенням ст. 102 ЦПК України та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичним рекомендаціям з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5, оскільки не містить посилання на те, що висновок експерта виготовлений для подання до суду, та не містить попередження експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Враховуючи, що розмір матеріальної шкоди позивачем не доведений, тому і різниця між дійсним розміром шкоди та страховою виплатою теж не доведена, саме тому й похідні вимоги про відшкодування оплати послуг експерта та евакуатора разом із штрафними санкціями, не підлягають задоволенню. Разом з тим, вважав за необхідне, відповідно до частини задоволеного позову про стягнення моральної шкоди, вирішити питання з розподілу судових витрат позивача пропорційно задоволених вимог, тобто, відшкодувати понесені витрати зі сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи результат розгляду справи.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Константинова Р.Д. звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов в повному обсязі (а.с.191-196), надавши висновок експерта №9404 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеним судовим експертом 05 січня 2023 року, вже із зазначенням попередження експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та належність подання цього висновку до суду. В іншій частині апеляційна скарга мотивована аналогічно обґрунтуванню позовних вимог.

12 серпня 2024 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Негробова О.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на його законність та обґрунтованість, а також ненадання скаржником доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 січня 2023 року у справі №203/48/23, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. Вказана постанова суду набрала законної сили станом на 07 лютого 2023 року.

Відповідно до висновку №9404 від 05 січня 2023 року експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, за заявою ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Kia Spotage, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 298 237,73 грн.

За змістом висновку експерта, зокрема, вказано посилання на Методику товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджена наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року №142/5/2092, зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 24 листопада 2003 року №1074/8395, та відсутнє посилання на те, що висновок підготовлений для подання до суду та експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Відповідно до листів від 17 березня 2023 року, від 13 грудня 2023 року, від 05 лютого 2024 року, ПрАТ «Євроінс Україна» повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 160 000,00 грн за страховим випадком, що стався 16 грудня 2022 року згідно з договором №-210841840 та страхового акту №81342/1/2022; розмір страхового відшкодування було зменшено на розмір франшизи 0 грн, що передбачений п. 5 полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказана сума страхованого відшкодування була виплачена.

На підтвердження моральних страждань позивач надав суду копію виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №12841 за період з 17 грудня 2022 року по 03 січня 2023 року, з якого вбачається, що останній дійсно проходив лікування у стаціонарі внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталось 16 грудня 2022 року.

На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач надав суду копії договору про надання правової (правничої) допомоги від 10 травня 2023 року, додатковий договір №1 до договору, акт про надання правничої допомоги №1 від 20 травня 2023 року на суму 20000,00 грн та платіжну інструкцію від 20 травня 2023 року на суму 20000,00 грн.

Задовольняючи позов в частині моральної шкоди, суд першої інстанції вірно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи та застосував матеріальні норми права, які регулюють спірні правовідносини.

Так, суд першої інстанції вірно зазначив, що, в силу положень статей 22,1166,1167, 1187,1192 ЦК України, відповідальність за відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, лежить саме на відповідачеві, який на підставі судового рішення визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, як і вірно зазначив про те, що, непокрита сума шкоди відшкодовується винною особою, з урахуванням виплати страхового відшкодування у межах страхового ліміту. Зазначене узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду викладеними у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Відповідно до висновку №9404 від 05 січня 2023 року експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, за заявою ОСОБА_1 , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Kia Spotage, д.н.з. НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 298237,73 грн.

Відповідно до абз. 12 ч. 2 п. 4.12 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженоїнаказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року №53/5, у вступній частині висновку експерта зазначаються, зокрема, попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу Україниабо за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Отже, законодавець визначає, що обов`язковою вимогою до висновку експерта є вказівка на те, що останній обізнаний про відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1,ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У розумінні положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до положень ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до положень ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Висновок експерта, складений за результатами експертизи, під час якої був повністю або частково знищений об`єкт експертизи, який є доказом у справі, або змінено його властивості, не замінює сам доказ та не є підставою для звільнення від обов`язку доказування.

Відповідно до положень ст. 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Аналіз викладеного вище вказує, що наданий позивачем висновок експерта-автотоварознавця від 05 січня 2023 року не може братися судом до уваги як доказ понесених позивачем матеріальних збитків, оскільки такий не відповідає положенням ст. 102 ЦПК України та Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року №53/5, адже в ньому не зазначено, що він виготовлений для подання до суду, експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. У висновку експерта такі відомості відсутні, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, з чим повністю погоджується і колегія суддів.

Висновок експерта не є належним та допустимим доказом, якщо у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18.

Тому такий висновок у даній справі є неналежним та недопустимим доказом в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України (постанова ВП ВС від 22 листопада 2023 року, справа №712/4126/22, постанова ВС від 04 листопада 2020 року, справа №904/684/18).

Доводи скаржника про те, що до апеляційної скарги наданий той самий висновок експерта, але вже із зазначенням про попередження експерта про кримінальну відповідальність та виготовлення висновку для суду, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки скаржник не зазначає підстав або поважності причини ненадання висновку, який відповідав би встановленим нормам закону, до суду першої інстанції, щоб надавало можливість надати такому висновку правову оцінку та врахувати відомості, зазначені у висновку, при ухваленні рішення судом першої інстанції, а апеляційна інстанція позбавлена такої процесуальної можливості надавати переоцінку доказам, які були надані судом першої інстанції.

Крім того, суд першої інстанції також врахував те, що сторони погодили розмір страхового відшкодування, визначений страховиком, та визначений ним розмір матеріального збитку, що позивачем не оскаржувалось, а підстав для проведення власної експертизи скаржник не наводить, враховуючи, що страховик повністю та своєчасно виконав обов`язок зі сплати страхового відшкодування, як це передбачають номи Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

З урахуванням того, що позивач не довів матеріальної шкоди, заявленої у позові, що вірно встановлено судом першої інстанції та з чим погоджується і колегія суддів, при цьому отримавши повне страхове відшкодування за завдані збитки, суд першої інстанції правомірно відмовив в цій частині позову.

Разом з цим колегія суддів відзначає, що суд першої інстанції вірно встановив заявлені інші вимоги позивача, як похідні від вимоги про матеріальну шкоду, у задоволенні якої відмовлено, а зворотнього скаржник не довів, тому правомірно відмовив також і в цих вимогам щодо інфляційних втрат, 3% річних, послуг на оплату експерта та евакуатора.

Колегія суддів наголошує, що позивач, звертаючись з позовом до суду, мав довести своє порушене право та інтереси, однак останній не довів жодними допустимим та належними доказами такого порушеного свого права на відшкодування матеріальної шкоди, завданої з боку відповідача, у зазначеним ним розмір, як і не містять таких доказів і доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів, виходячи з вищенаведеного, доводи скаржника не може взяти до уваги, оскільки такі доводи не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції та встановлених судом фактичних обставин, враховуючи, що нових обставин та письмових доказів апелянт не надав, які б не були досліджені судом першої інстанції та яким не було б надано належної правової оцінки, враховуючи вірний розподіл судових витрат у справі судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позову лише в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн, що є співмірним та не призведе до безпідставного збагачення позивача за рахунок відповідача, а інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення, як і відсутні підстави для перерахунку судових витрат у справі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2024 року -залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна