Справа № 703/1450/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Биченка І.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Харченко М.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Сюкало Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла справу за заявою ОСОБА_1 про визнання права на сторонній догляд,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області судового контролю за виконанням судових рішень із заявою про визнання права на сторонній догляд.

В обгрунування заяви зазначив, що його батько ОСОБА_2 переніс тяжку моральну травму, пов`язану зі смертю дружини більше 10 років тому.

Через його неадекватну поведінку, батько не зміг працювати та за наполяганням двох дітей став лікуватись у невропатологів та психіатрів, що не дало суттєвих результатів. В результаті цього батько 29 травня 2017 року був визнаний інвалідом 3 групи довічно, а в подальшому він був визнаний інвалідом 2 групи довічно.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 01 лютого 2023 року його батька ОСОБА_2 було визнано недієздатним внаслідок наявних у нього психічних розладів.

Внаслідок стійких, прогресуючих, хронічних розладів психіки виникла потреба встановлення щодо батька догляду. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив визнати право його батька на догляд зі сторони сина.

В судове засідання з`явились заявник ОСОБА_1 та представник управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради як органу опіки та піклування ОСОБА_3 .

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що поданою заявою він просить суд встановити або призначити його доглядальником батька на непрофесійній основі. Це йому потрібно, оскільки такого статусу вимагає Сімейний кодекс України. Водночас зазначив, що він не бажає бути опікуном батька і його заява пов`язана саме із набуттям статусу доглядальника, а не опікуна. Вважає, що саме рішенням суду він має бути призначений доглядальником, оскільки вона має найвищу юридичну силу.

Представник органу опіки і піклування ОСОБА_3 зазначила, що ОСОБА_2 рішенням суду визнаний недієздатним і під час вирішення цього питання його син ОСОБА_1 не виявив бажання бути опікуном батька. Наразі нормами чинного законодавства передбачено, що догляд може бути встановлено тільки щодо дієздатних осіб, які в силу віку чи фізичних вад потребують допомоги. Водночас, ОСОБА_2 визнано недієздатним, у зв`язку з чим щодо нього може бути встановлено лише опіку. Просила врахувати, що для надання йому статусу особи, яка здійснює догляд за батьком, ОСОБА_1 до органу опіки і піклування не звертався. Крім того, просила залишити без розгляду подану ОСОБА_1 заяву, оскільки вона подана в інтересах недієздатного ОСОБА_2 . Оскільки заявник не є опікуном батька, він не уповноважений на звернення до суду з відповідною заявою.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , приходить до наступного.

Щодо клопотання представника органу опіки та піклування про залишення заяви без розгляду.

Нормами Цивільного процесуального законодавства України не врегульовано питання про залишення без розгляду заяви, поданої в порядку судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно з ч. 9, ч.10 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21, п. 78-82) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Ознайомившись зі змістом поданої ОСОБА_1 заяви, суд встановив, що в ній дійсно міститься посилання на те, що вона подана в інтересах недієздатного ОСОБА_2 .

Водночас, в ході розгляду справи заявник ОСОБА_1 пояснив, що подана ним заява стостується саме його прав, оскільки він просить визнати чи призначити його доглядальником щодо недієздатного батька, який має право на догляд зі сторони повнолітнього сина.

Суд враховує, що хоча заява ОСОБА_1 і містить посилання на те, що вона подана в інтересах іншої особи, однак за своїм змістом, з урахуванням пояснень заявника, стосується саме прав і інтересів особи, яка звернулась з відповідною заявою. Посилання на те, що заява подана в інтересах іншої особи, саме по собі не створює будь-якого юридичного наслідку, у тому числі і у вигляді залишення її без розгляду.

Враховуючи встановлені судом обставини у задоволенні клопотання про залишення заяви без розгляду слід відмовити.

Щодо підстав звернення до суду ОСОБА_1 із заявою про визнання права на сторонній догляд.

Порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особами, що потребують постійного стороннього догляду, визначено Законом України «Про соціальні послуги», Порядком підготовки та перепідготовки фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 430, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040, Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859, Порядком організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587.

Вказані нормативно-правові акти визначають порядок та підстави отримання статусу фізичної особи, яка надає соціальні послуги з догляду, внесення відомостей про таких осіб до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, порядок отримання витягу з такого Реєстру.

Догляд вдома, денний догляд є базовою соціальною послугою (пункт 1 частини шостої статті 16 Закону України «Про соціальні послуги» ).

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» соціальні послуги - дії, спрямовані на профілактику складних життєвих обставин, подолання таких обставин або мінімізацію їх негативних наслідків для осіб/сімей, які в них перебувають. Особі/сім`ї можуть надаватися одна або одночасно декілька соціальних послуг. Порядок організації надання соціальних послуг затверджується Кабінетом Міністрів України.

Отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги (пункт 10 частини першої статті 1 Закону України «Про соціальні послуги»).

За змістом пунктів 6, 14 частини першої статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг (автоматизованої інформаційно-телекомунікаційна системи, призначеної для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення визначених цим Законом даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг).

Згідно з пунктами 1, 3 частини шостої статті 13 Закону України «Про соціальні послуги» фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є особами з інвалідністю I групи; громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями.

Фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, виплачується компенсація за догляд (частина сьома статті 13 Закону України «Про соціальні послуги»).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06 жовтня 2021 року № 1040 затверджено Порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про соціальні послуги» до уповноважених органів системи надання соціальних послуг належать:1) центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення;2) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації;3) виконавчі органи міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад.

Відповідно до положень частини четвертої статті 11 Закону України «Про соціальні послуги» до повноважень районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських рад міст обласного значення, рад об`єднаних територіальних громад належать, серед іншого, визначення потреб населення адміністративно-територіальної одиниці/територіальної громади у соціальних послугах, у тому числі із залученням надавачів соціальних послуг недержавного сектору, оприлюднення відповідних результатів; інформування населення про перелік соціальних послуг, їх зміст і порядок надання у формі, доступній для сприйняття особами з будь-яким видом порушення здоров`я; здійснення заходів для виявлення вразливих груп населення та осіб/сімей, які перебувають у складних життєвих обставинах; забезпечення за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї надання базових соціальних послуг особам/сім`ям відповідно до їхніх потреб, вжиття заходів з надання інших соціальних послуг таким особам/сім`ям шляхом створення мережі надавачів соціальних послуг державного/комунального сектору та/або залучення надавачів соціальних послуг недержавного сектору (шляхом соціального замовлення, державно-приватного партнерства, конкурсу соціальних проектів, соціальних програм тощо), та/або на умовах договору з уповноваженими органами, передбаченими пунктами 2 і 3 частини першої цієї статті; забезпечення ведення Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг на місцевому рівні.

Згідно із частиною шостою статті 15 Закону України «Про соціальні послуги» формування Реєстру здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг.

Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99, згідно з положеннями якого за заявою надавача соціальних послуг у розділі «Надавачі соціальних послуг - фізичні особи» мають бути внесені відомості про надавачів соціальних послуг, які мають право на отримання витягу з цього Реєстру (пункти 32, 35, 36, 41).

Таким чином, для засвідчення відповідного статусу, надавач та отримувач соціальних послуг можуть отримати витяг з Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який призначений для збирання, реєстрації, накопичення, зберігання, використання, знеособлення і знищення даних про надавачів та отримувачів соціальних послуг, визначених законодавством.

Крім того, Положенням про Єдиний державний вебпортал електронних послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 04 грудня 2019 року № 1137 (далі - Положення), визначено, що Портал Дія призначений для реалізації права кожного на доступ до електронних послуг та інформації про адміністративні та інші публічні послуги, звернення до органів виконавчої влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій (у тому числі відповідно до Закону України «Про звернення громадян»), отримання інформації з національних електронних інформаційних ресурсів, яка необхідна для надання послуг, а також для проведення моніторингу та оцінки якості послуг у випадках, визначених цим Положенням.

Як слідує з Порталу Дія, довідка про здійснення догляду за громадянином (громадянкою), яка є особою з інвалідністю, видається протягом 30 днів безкоштовно на підставі індивідуального рішення органу місцевого самоврядування в межах території. Видача такої довідки здійснюється виконавчими органами селищних міських рад на підставі заяви, поданої особисто або через представника шляхом відправлення документів поштою (рекомендованим листом). Для отримання послуги необхідно також надати паспорти зареєстрованих у житловому будинку осіб та документ, що посвідчує статус інвалідності.

Наведене законодавство свідчить, що для отримання підтвердження факту здійснення догляду за особою з інвалідністю надавач соціальної послуги з догляду вдома має бути включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг, який на місцевому рівні ведуть виконавчі органи місцевих рад та за заявою особи підтверджують такий статус шляхом видачі протягом 30 днів безкоштовної довідки про здійснення догляду за особою з інвалідністю.

Доводи заявника про те, що лише суд може надати йому статус особи, яка здійснює догляд за батьком на непрофесійній основі, спростовуються наведеним законодавством, за яким незалежно від того, претендує надавач соціальної послуги на отримання компенсації від держави чи ні, для отримання відповідного статусу надавач та отримувач соціальних послуг включаються до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Крім того, наведене законодавство допускає відмову у наданні соціальної послуги у випадку, якщо встановлено відсутність потреби у соціальній послузі.

Зокрема, догляд вдома, денний догляд є базовою соціальною послугою, для отримання якої особа або її представник має звернутись із заявою про надання соціальної послуги за місцем свого проживання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади, який після оцінювання потреби особи/сім`ї у соціальних послугах приймає рішення про надання чи відмову у наданні соціальних послуг, яке може бути оскаржено до суду (пункт 1 частини шостої статті 16, частина перша статті 19, стаття 20, частини перша, четверта статті 21 Закону України «Про соціальні послуги» ).

Підставою для відмови особі, яка звернулася із заявою, у наданні соціальних послуг є відсутність потреби осіб/сімей, які належать до вразливих категорій населення або перебувають під впливом чинників, що можуть зумовити потрапляння у складні життєві обставини, в соціальних послугах за результатами оцінювання потреб особи/сім`ї (пункт 42 Порядку організації надання соціальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року № 587).

Таким чином, законодавством визначено позасудовий порядок вирішення питання можливості оформлення постійного догляду за особою, яка за станом здоров`я потребує соціальної послуги з догляду, про встановлення якого просить заявник, у зв`язку з чим таке питання не може встановлюватися в судовому порядку в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05 червня 2024 року по справі № 283/1199/23.

Крім того, у справі відсутні відомості про те, що на підставі заяв родичів заявника про надання соціальної послуги за місцем проживання підрозділ з питань соціального захисту населення оцінив потреби особи/сім`ї у соціальних послугах та ухвалив рішення про надання заявником соціальних послуг з постійного догляду за своїми батьком.

Також відсутні дані, що заявник як надавач соціальних послуг звертався із заявою до компетентних органів, був включений до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг або отримав відповідну відмову.

Водночас, згідно з довідкою управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 25.06.2024, ОСОБА_1 до вказаного управління з питань отримання допомоги на догляд не звертався, як і не звертався щодо призначення його опікуном недієздатного батька ОСОБА_2 .

Таким чином, надані заявником докази на не свідчать, що він використав позасудовий порядок вирішення питання щодо оформлення постійного догляду за батьком.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки розгляд заяви ОСОБА_1 віднесено до повноважень інших органів і за законом не підлягає судовому розгляду, суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України та закрити провадження у справі.

Керуючись ст. 255, 257, 260, 261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Залишити без задоволення клопотання представника управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Смілянської міської ради Сюкало Ю.П. про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду.

Закрити провадженні у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання права на сторонній догляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена сторонами безпосередньо в Черкаський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя: І.Я. Биченко