Справа №345/5965/24
Провадження № 2/345/1533/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2024 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Миговича О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом в якому просить стягувати аліменти з відповідача ОСОБА_2 в її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а також вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано, тим, що в 2009 році сторони зареєстрували шлюб у Кропивницькій сільській раді Калуського району Івано-Франківській області. Від шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у сторін не склалося, тому в 2013 році шлюб було розірвано рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.12.2013 року. Дитина залишилася проживати з матір`ю. Відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, нехтує ними, не бере жодної участі у вирішенні важливих питань, пов`язаних з вихованням та утриманням дитини, не піклується про стан її здоров`я. З дочкою практично не зустрічається матеріально не забезпечує. Натомість, усі обов`язки по утриманню та вихованню дитини виконує позивачка. Відповідач фізично здоровий, інших осіб на утриманні не має, місце праці невідоме, може матеріально забезпечувати дитину, але не бажає.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

08.11.2024 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив, в якому він просить позовні вимоги задовольнити частково. ОСОБА_2 зазначає, що надавав і по даний час надає дочці ОСОБА_4 матеріальну допомогу, з якою підтримує тісні стосунки. Вважає, що заявлений до стягнення із нього розмір аліментів 5000 грн. щомісячно є необґрунтовано завищений. Він дбає про дитину, цікавиться її життям та здоров`ям, намагається з нею спілкуватися. В той же час позивачка не дозволяє дитині бачитися з ним і налаштовує дитину проти нього. Окрім того він являється особою з інвалідністю ІІІ групи та отримує пенсію у розмірі 2361,00 грн. Має нову сім`ю, і у нього на утриманні є інша неповнолітня дитина син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також позивачка жодним чином не довела потребу у стягненні з нього аліментів саме в розмірі 5000 грн. в місяць. Не доведено на які витрати потрібно стягувати з нього такий розмір аліментів. Не заперечує сплачувати аліменти у розмірі не більше 1500грн. в місяць.

18.11.2024 від позивачки до суду поступила відповідь на відзив, у якому ОСОБА_6 стверджує, що пояснення відповідача не відповідають дійсності і вся його мотивація це його фантазії. Дочці ОСОБА_4 вже 15 років, відповідач добровільно за всі роки матеріально зовсім дитині не допомагав. Тільки раз в рік вітав її з днем народження. На даний час витрати на дитину значно збільшилися, по тій причині, що вона навчається у місті Калуші в Калуському політехнічному коледжі, є відповідні витрати на проїзд, харчування, додаткові заняття, потрібно дитину одягати, годувати, відвідувати косметолога давати кишенькові гроші на дрібні витрати і тому позивачка вирішила, що батько також повинен брати участь у витратах на дитину. Відповідач зазначає, що ніде не працює, але не додає копію трудової книжки щоб це підтвердити. Згідно Індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 43 від 12.01.23 року, рекомендації МСЕК, яку до матеріалів справи додав відповідач, зазначено, що ОСОБА_2 , відповідно до його стану здоров`я може працювати оператором, диспетчером. Це є професії, які високооплачувальні. Крім того, відповідач має на праві власності легкові автомобілі. Також, позивачці відомо, що відповідач неодноразово перетинав кордон для придбання та продажі легкових автомобілів. Вважає, що у відповідача немає підстав для сплати аліментів у мінімальному розмірі. Просила стягувати аліменти з відповідача ОСОБА_2 в її користь на утримання доньки ОСОБА_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн щомісячно до досягнення нею повноліття.

21.11.2024 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у якому вказав, що можливість працювати оператором чи диспетчером, не є тією обставиною, яка доводить, що він може знайти таку високооплачувану роботу, тим більше в даний час. У його володінні відсутній будь який транспортний засіб. Більше року назад він мав у володінні автомобіль Ауді А6 р.н. НОМЕР_1 , який було на нього зареєстровано. Однак з червня 2023 року автомобіль перебуває у володінні ОСОБА_7 , жителя с. Кропивник Калуського району. Інших транспортних засобів він не має. Наголошує, що нього є інша сім`я та інша дитина від другого шлюбу. Народження дітей не пов`язується жодним чином із матеріальними можливостями батьків. Тому такі покликання позивачки є скоріше наслідком негативного ставлення до нього. Просив частково задоволити позов та постановити рішення про стягнення із нього в користь позивачки аліментів в розмірі 1500грн.

Суд, дослідивши й оцінивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого.

На підставі копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 07.10.2009, актовий запис № 18, встановлено, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька ОСОБА_4 (а.с.4).

Відповідно до штампу в паспорті громадянина України ОСОБА_1 та копії витягу з реєстру територіальної громади № 2024/012634426 від 18.10.2024 місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6,8).

Про те, що неповнолітня ОСОБА_8 проживає разом з мамою, позивачкою ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 свідчить копія витягу з реєстру територіальної громади № 2023/008923980 від 02.11.2024 (а.с.7).

Згідно копії рішення Калуського міськрайонного суду від 16.12.2013 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, доньку ОСОБА_8 залишено при матері (а.с.3).

Відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ від 207168 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання (а.с.21).

Згідно Індивідуальної програми реабілітації інвалідів № 43 від 12.01.2023 року, рекомендації МСЕК, ОСОБА_2 , відповідно до стану здоров`я може працювати оператором, диспетчером (а.с.22).

На підставі копії довідки Управління соціального захисту населення Калуської міської ради від 05.11.2024 №823, встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію у розмірі 2361,00 грн (а.с.23).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого 27.01.2024, актовий запис № 27, встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_9 (а.с.24).

На підставі копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 06.06.2024, актовий запис № 257, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_10 , батьками зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_11 (а.с.25).

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні дитини, який полягає в тому, що позивачка заявляє до стягнення 5000 гривень аліментів, вказуючи, що відповідач має можливість сплачувати вказану суму аліментів на її утримання, оскільки може працювати та отримує пенсію, проти чого відповідач заперечує, зазначаючи, що посильними для нього є аліменти в розмірі 1500,00 гривень.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 693/1218/20, закон визначає аліменти саме як кошти, що необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону матеріально утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать щомісячне утримання дитини визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн на дитину, оскільки він є особою з інвалідністю ІІІ групи та має на утриманні дитину з іншого шлюбу.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

При цьому суд констатує, що батьки не мають компенсувати зменшення виплат на дитину за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20

Щодо частково визнання позову та прохання відповідача про стягнення із нього в користь позивачки аліментів в розмірі 1500 грн. то така сума є меншою ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року установлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 3196,00 гривень на місяць.

Тобто, на даний час мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до 18 років становить 1598,00 гривень.

До тверджень ОСОБА_2 про те, що він не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки не має роботи, суд ставиться критично, оскільки він із урахування його стану здоров`я не позбавлений можливості працевлаштуватися з метою отримання доходу, необхідного для утримання його неповнолітньої дитини.

При цьому сам лише факт відсутності у відповідача роботи не може бути підставою для незабезпечення належного утримання доньки з урахуванням її віку, стану здоров`я та розвитку. До того ж він не позбавлений можливості працевлаштуватися самостійно чи звернутися з відповідним питанням у центр зайнятості. В матеріалах справи відсутні докази перебування відповідача на обліку в службі зайнятості як особи, яка шукає роботу та отримує соціальну допомогу по безробіттю або вжиття ним інших заходів щодо працевлаштування.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 5000 грн щомісячно на дитину, позивачка не обґрунтовує вказаний розмір та не надає доказів, які б підтверджували, що саме така сума (з урахуванням рівності батьків в утриманні дитини) необхідна для належного утримання, як і не долучає жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат на утримання та навчання доньки.

Також позивачкою не надано доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти саме в заявленому розмірі.

Таким чином, враховуючи вищевказане та обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі те, що відповідач є особою з інвалідністю третьої групи, має на утриманні дитину від іншого шлюбу, зважаючи на необґрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів та недоведеність неможливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж вказано у відзиві на позов, з огляду на те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей та цей обов`язок не може бути покладено лише на одного з них, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки, слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн щомісячно, а позовні вимоги задовольнити частково.

Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними, оскільки є необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дитини, і не поставлять відповідача у скрутне матеріальне становище.

При цьому суд звертає увагу на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій, а також заявляти вимогу про участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобою, каліцтвом тощо).

Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Беручи до уваги, що, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З урахуванням положень даної статті із відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1000,00 гривень, яка підтверджується договором про надання правової допомоги від 18.10.2024, Актом та квитанцією від 18.10.2024 (а.с.19,10,11).

На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 141, 150, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. 81, 141, 430 ЦПК України та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3500,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.10.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , 1000 грн витрат за надання правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211,20 гривень судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя