Справа № 373/949/24
Провадження № 2/373/588/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 липня 2024 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Лебедя В.В.,

за участю секретаря судових засідань Мороз В.О.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача

Представник позивача Киричук Г.М. звернулася до суду з даним позовом, у якому просить стягнути із ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 134550,97 грн та понесені судові витрати в розмірі 2422,40 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 28.01.2022 між АТ «Перший Український міжнародний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 701 та видано кредит у сумі 100 000 грн 00 коп.

У зв`язку із порушенням умов сплати кредиту відповідачем станом на 01.02.2024 утворилась заборгованість в загальному розмірі 134550,97 грн., з яких заборгованість за кредитом 74739 грн 34 коп., заборгованість за процентами - 11 грн. 63 коп. та заборгованість за комісією 59800 грн 00 коп.

Позивач направляв письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу проживання, зазначену в анкеті на отримання кредиту, однак заборгованість у наданий позивачем строк відповідачем не погашена.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 29.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 21.05.2024. Відповідачу було запропоновано протягом 15 днів із дня вручення копії ухвали суду про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву разом з документами, що підтверджують надіслання його копії іншим учасникам справи.

21.05.2024 розгляд справи відкладено до 08.07.2024, 25.07.2024 у зв`язку з неявкою відповідача.

Представник позивача Киричук Г.М. в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В заявлених позовних вимогах просила розглянути справу без участі позивача, проти винесення заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до приписів ст. 128, 130, 131 ЦПК України. Зокрема, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, а тому в силу вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, не подав відзив і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що відповідач в судове засідання повторно не з`явився, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та ухвалення заочного рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

28.01.2022 ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № 701 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті: pumb.ua.

За умовами кредитування банк надав клієнту споживчий кредит у розмірі 100 000 грн 00 коп. строком на 24 місяці, згідно з яким розмір комісії за обслуговування кредиту складав 2,99 %, розмір процентної ставки - 0,010 % річних.

Згідно платіжної інструкції № ТR.55539490.76023.8810 від 28.01.2022 ОСОБА_1 видано готівкові кошти в сумі 100 000 грн 00 коп.

До позовної заяви позивач додав заяву № 701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, паспорт споживчого кредиту, публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в новій редакції, яка діє з 01.11.2021.

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором № 701 від 28.01.2022 станом на 01.02.2024 загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 134550,97 грн, з яких заборгованість за кредитом 74739 грн 34 коп., заборгованість за процентами - 11 грн. 63 коп., заборгованість за комісією 59800,00 грн.

Із доданої до позовної заяви випискою по особовому рахунку за період з 28.01.2022 по 01.02.2024 вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від позивача, а також частково здійснював повернення зазначених коштів, що також вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин.

Відповідно до списку № 20240205 ПУМБ 1636 згрупованих відправлень рекомендованим листом, відповідачу ОСОБА_1 за адресою його проживання: АДРЕСА_1 , направлялась письмова вимога (повідомлення) вих. № 221, щодо погашення заборгованості за кредитним договором, однак відповідачем вимога не виконана, заборгованість не погашена.

ІV. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права, оцінка суду

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зі змісту наданої виписки АТ «ПУМБ» по особовому рахунку за період з 28.01.2022 по 01.02.2024 вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти від позивача, що також вказує на наявність між сторонами кредитних правовідносин.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) є належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16-ц, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15-ц, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18 та від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, наявні правові підстави для їх стягнення з відповідача в даному розмірі.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 74739 грн 34 коп підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

На час розгляду справи відповідачем не надано відомостей, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Оскільки відповідач порушив зобов`язання, що встановлені договором № 701 від 28.01.2022, докази своєчасної та повної оплати заборгованості за цим договором в матеріалах справи відсутні, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для стягнення суми процентів за користування кредитними коштами в рохрахованому позивачем розмірі - 11,63 грн.

Щодо заборгованості по комісії у розмірі 59800,00 грн за договором № 701 від 28.01.2022 суд доходить до такого висновку.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 27.01.2021 у справі № 176/585/17 зазначив, що виходячи зі змісту вищевказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.

Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Оскільки надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при реалізації прав та обов`язків за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту - позичальнику.

Таким чином, сплата позичальником на користь банку комісії у вигляді щомісячної винагороди є нікчемною, оскільки вказані платежі є платою, встановлення якої було заборонено частиною третьою статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка була чинною на момент укладення спірного кредитного договору, а встановлення всупереч вимогам нормативно-правових актів цих невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння грошовими коштами фізичної особи - споживача, як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, отже такі умови договору порушують публічний порядок.

Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку (п. 29 постанови Верховного Суду у справі № 363/1834/17).

Оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, слід визначити, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит. Більш того, матеріали справи не містять і приблизного переліку послуг, які надаються банком. Тобто, відсутнє двостороннє належне погодження сплати комісії банку та визначення обсягу послуг банку, за яку є необхідність сплачувати комісію.

Таким чином, суд доходить до висновку, що вимога про стягнення комісії з відповідача у розмірі 59800,00 грн за договором № 701 від 28.01.2022 є нікчемною та не може бути задоволена.

Суд звертає увагу, що протягом розгляду справи відповідачем не подано пояснень чи письмових доказів на підтвердження неможливості виконання умов договору. Відсутність у відповідача грошових коштів не звільняє його від обов`язку погасити борг за укладеним договором.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 74750 грн 97 коп., що складається із таких складових: заборгованості по сумі кредиту 74739 грн 34 коп., заборгованості за процентами - 11 грн. 63 коп. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії у розмірі 59800 грн 00 коп. слід відмовити.

V. Розподіл судових витрат між сторонами

Частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжної інструкції № 2320 від 16.04.2024 позивачем за подання позову сплачено судовий збір в розмірі 2422 грн 40 коп.

Позовні вимоги позивача задоволені судом частково, стягнуто заборгованість в розмірі 74750 грн 97 коп., тобто позовні вимоги задоволено на 55,5 %. Відповідно розмір судових витрат пропорційно задоволеним вимогам складає 1344,43 грн, виходячи із розрахунку (2422,40 х 55,5 % : 100), які підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором № 701 від 28.01.2022 у розмірі 74750 (сімдесят чотири тисячі сімсот п`ятдесят) грн 97 коп., що складається із таких складових, а саме: заборгованості по сумі кредиту 74739 грн 34 коп., заборгованості за процентами - 11 грн. 63 коп.

Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення комісії у розмірі 59800,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» судовий збір у розмірі 1344 (одна тисяча триста сорок чотири) грн 43 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін

позивач - Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», місцезнаходження за адресою: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 4; );

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

СУДДЯ: В.В. ЛЕБІДЬ