Справа №519/1924/23
Провадження № "Е"2-др/519/3/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

(додаткове)

30.07.2024 м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

при секретарі судового засідання Коршак Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Южне заяву представника ОСОБА_1 адвоката Малюк Є.Є. про ухвалення додаткового рішення у справі №519/1924/23 за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Малюк Є.Є. до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Южного міського суду Одеської області №519/1924/23 від 16.04.2024 задоволено позовну заяву представника ОСОБА_1 адвоката Малюк Є.Є. до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

Здійснено поділ майна, квартири за адресою: АДРЕСА_1 та визнано за ОСОБА_1 , в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири, припинивши право спільної сумісної власності сторін на дану квартиру.

16.04.2024 адвокат Малюк Є.Є. надав заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, в якій також повідомив суд про те, що подасть до суду докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу у справі протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

21.04.2024 через систему «Електронний суд» надійшла заява представника позивача, про постановлення додаткового рішення в частині відшкодування судових витрат у цивільній справі №519/1924/23.

Представник позивача просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 20000 грн. Заява обґрунтована тим, що позивач скориставшись правом на правничу допомогу, уклала відповідний договір від 08.09.2022, за умовами якого адвокат зобов`язаний здійснювати представництво і захист інтересів клієнта (Позивача) у судових справах, в т. ч. в цивільних (п. 2 договору), а клієнт надав право адвокату діяти в його

інтересах з усіма необхідними повноваженнями (п. 3. договору).

Крім того, згідно з додатковою угодою № 1 до цього договору позивач доручив адвокату вести дану справу в суді першої інстанції. Цією ж додатковою угодою визначений і

гонорар, який має сплатити позивач - 20000 грн. Далі сторони підписали акт про надання правничої допомоги із детальним описом виконаних робіт, на підставі якого сформовано рахунок на оплату.

В судове засідання сторона позивача не з`явилась, адвокат Малюк Є.Є. надав заяву про проведення судового розгляду за його відсутності, просить заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, повістка про виклик до суду повернулась з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд, дослідивши докази, встановивши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, дійшов наступного.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17), від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представником позивача в підтвердження надання послуг адвоката надано наступні докази:

рахунок на оплату від 17.04.2024 на суму 20000 грн;

акт про надання правничої допомоги від 17.04.2024;

договір про надання правничої допомоги від 08.09.2022;

додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги, згідно якої клієнт сплачує адвокату гонорар в розмірі 20000 грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

На підставі вищевикладеного, враховуючи також заочний розгляд справи, витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 грн, на переконання суду є неспівмірними із складністю даної справи, її тривалістю, ціною позову та виконаними адвокатом об`ємом роботи, розмір таких витрат не відповідає критерію реальності, розумності їхнього розміру, відтак суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн, який буде відповідати критерію розумності, виваженості та справедливості.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Малюк Є.Є. про ухвалення додаткового рішення, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення суду складено 05.08.2024.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ