Справа № 450/1125/24 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвського В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1823/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 травня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

у березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

В обгрунтування заяви покликається на те, що йому на праві приватної власності належить земельна частка згідно з сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175 розміром 0.63 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості на території Давидівської сільської ради (колишньої Чишківської сільської ради народних депутатів), виданим на підставі розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області № 262 від 23 травня 1997 року. Стверджує, що реалізовуючи свої права щодо належної йому земельної ділянки, звернувся із заявою щодо надання дозволу на розроблення технічної документації в Давидівську сільську раду Львівського району Львівської області, однак йому повідомили, що його по батькові у сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175 не відповідає по батькові вказаному в паспорті громадянина України. Зазначає, що у сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175 від 26 травня 1997 року, виданого головою Чишківської сільської ради народних депутатів, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 12 від 29 травня 1997 року, помилково вказано « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 ». Вказує, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа надасть йому можливість реалізувати право розпоряджатися своїм майном, тобто породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право.

З наведених підстав просить встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175, виданого головою Чишківської сільської ради народних депутатів 20 травня 1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 12 від 29 травня 1997 року, ОСОБА_1 ;

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 травня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що працівники колективних сільськогосподарських підприємств, створених на базі радгоспів, мають законне право на отримання земельної частки (паю). Зазначає, що 06 травня 1988 року прийнятий на посаду тракториста в КАТП «Винниківське», однак у зв`язку зі зміною назви підприємства з КАТП «Винниківське» на ПАФ «Винниківська» 16 лютого 1998 року був звільнений з роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства, а 17 лютого 1998 року прийнятий на роботу трактористом у ПАФ «Винниківська». Вважає, що його звільнення у зв`язку з ліквідацією КАТП «Винниківське» та подальше прийняття на роботу в ПАФ «Винниківська» відбулося безперервно і без втрати трудового стажу, що надає йому право на земельну частку (пай), відтак встановлення факту належності правовстановлюючого документа надасть йому можливість реалізувати право розпоряджатися своїм майном. Вказує, що документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства, однак суд першої інстанції не надав належної правової оцінки його трудовій книжці, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку щодо його трудового стажу та оформлення на посаду тракториста у ПАФ «Винниківська». Наголошує, що неправильне зазначення у сертифікаті на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175 його по батькові « ОСОБА_2 » замість правильного « ОСОБА_3 » позбавляє його можливості реалізувати право на тримання земельної ділянки, оскільки у разі якщо до 1 січня 2025 року власник не витребуваної земельної частки (паю) або його спадкоємець не оформив право власності на земельну ділянку, він вважається таким, що відмовився від одержання земельної ділянки. З наведених підстав просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким вимоги заяви задовольнити повністю.

В судове засідання не з`явилися сторони, хоча були належним чином повідомлені про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст постанови складено 01 листопада 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 21 жовтня 2024 року, датою ухвалення постанови є саме 01 листопада 2024 року.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Відмовляючи у встановленні факту належності правовстановлюючого документа, а саме сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ № 6175 ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано доказів на підтвердження того, що він працював у КАТП «Винниківське».

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦКПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

У випадках, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Указом Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено коло осіб, які мають право на земельний пай.

Зокрема, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.

Пунктом 5 Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією.

Відповідно до ст. 3 Указу Президента України від 03 грудня 1999 року № 1529/99 «Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектору економіки», сертифікат на право на земельну частку (пай) є правовстановлюючим документом, що засвідчує право володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеною часткою.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай).

Як вбачається зі змісту заяви, встановлення факту належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа, а саме сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175, необхідне заявнику для підтвердження належності йому права на середню земельну частку (пай).

На підтвердження факту належності йому сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175 ОСОБА_1 надав довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, копію паспорта громадянина України, свідоцтво про народження, а також копію трудової книжки.

Свідоцтвом про народження від 04 березня 1964 року, виданим виконавчим комітетом Балицької сільської ради Городоцького району Львівської області, підтверджується те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З копії паспорта серія НОМЕР_1 вбачається, що такий видано Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області на ім`я « ОСОБА_1 », ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, паспортом серія НОМЕР_1 , виданим Пустомитівським РВ УМВС України у Львівській області, підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 .

Копією трудової книжки серія НОМЕР_2 підтверджується, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував у трудових відносинах з КАТП «Винниківське», а після його реорганізації з ПАФ «Винниківська».

Зокрема, з 06 травня 1988 року до 16 лютого 1998 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював на посаді тракториста у КАТП «Винниківське», а з 17 лютого 1998 року до 12 травня 1998 року на посаді тракториста відділення II ПАФ «Винниківська».

Розпорядженням Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 23 травня 1997 року № 262 «Про затвердження розрахунку середньої земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по агроформуваннях на територіях сільських рад народних депутатів» затверджено розрахунок середньої земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах згідно додатків 1-7.

Зокрема, на території Чишківської сільської ради народних депутатів: КАТП «Винниківське» затверджено розрахунок середньої земельної частки (паю) площею 1.25 га.

Додатком № 7 до розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 23 травня 1997 року № 262 передбачений розрахунок розміру земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по пайовиках КАТП «Винниківське на території Чишківської сільської ради народних депутатів.

У списку пайовиків КАТП «Винниківське» на території Чишківської сільської ради народних депутатів, яким надається середня земельна частка та розрахована площа земельної ділянки зазначено ОСОБА_1 .

29 травня 1997 року головою Чишківської сільської ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_1 видано сертифікат на право власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №6175, зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 12, в тому, що на підставі розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 23 травня 1997 року № 262 «Про затвердження розрахунку середньої земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах по агроформуваннях на територіях сільських рад народних депутатів» йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 0.63 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, розташована на території Чишківської сільської ради народних депутатів.

Отже, міститься розбіжність в по батькові ОСОБА_1 в паспорті громадянина України, де зазначено « ОСОБА_3 » та в правовстановлюючому документі на право власності на землю (середню земельну частку), де зазначено « ОСОБА_2 ».

Разом з тим, заінтересованою особою не спростовано факт видачі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175 саме ОСОБА_1 , в тому числі і не надано доказів, що такий сертифікат видався іншій особі, а саме ОСОБА_1 , а також, що на момент видачі сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175 у КАТП «Винниківське», крім ОСОБА_1 , працював ще й ОСОБА_1 .

Водночас в матеріалах справи відсутні відомості, які б свідчили про наявність спору про право.

З представлених суду доказів, беззаперечно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є однією і тією ж особою, а тому є всі підстави вважати, що сертифікат на право власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №6175, зареєстрований у книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за № 12, в тому, що на підставі розпорядження Пустомитівської районної державної адміністрації Львівської області від 23 травня 1997 року № 262 дійсно належить ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме, сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175, виданого головою Чишківської сільської ради народних депутатів 29 травня 1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 12, має для заявника юридичне значення, оскільки невідповідність в написанні по батькові у правовстановлюючому документі, перешкоджають в реалізації ОСОБА_1 права на середню земельну частку на території Чишківської сільської ради, а відтак наявні підстави для встановлення факту, який просить заявник.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 20 травня 2024 року скасувати та ухвалити постанову, якою встановити факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документа, а саме сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 6175, виданого головою Чишківської сільської ради народних депутатів 29 травня 1997 року, зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за № 12.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 01.11.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк