Дата документу 03.12.2024 Справа № 334/8348/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/8348/21 Головуючий в 1-й інстанції - Ісаков Д.О.
Провадження №22-ц/807/1872/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Гончар М.С.,

Полякова О.З.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: Національний Банк України, про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Г.О. звернувся до суду з позовом, який в ході розгляду справи був уточнений, до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: Національний Банк України, про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 18 лютого 2008 року між ним та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ZPAAG2 та іпотечний договір № 612-99/К-07 під іпотеку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказав, що 15 вересня 2009 року між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої валюту за кредитним договором № ZPAAG2 було змінено з гривні на долари США, у зв`язку з чим зазначений кредитний договір вважається таким, що укладений в іноземній валюті.

Позивач стверджував, що з моменту укладення кредитного договору та до сьогодні він намагався належним чином виконувати умови договору. Зокрема, у період з 2008 року по 2015 рік ним було сплачено за обома кредитними договорами близько 61 418, 83 доларів США.

23 лютого 2016 року рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя у справі № 334/1997/15-ц з ОСОБА_1 було достроково стягнуто суму боргу за тілом кредиту в розмірі 47 443, 78 доларів США, за процентами - 4 581, 35 доларів США.

20 липня 2021 року з метою реструктуризації кредиту позивач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації, проте згідно з відповіддю банку від 04 серпня 2021 року йому було відмовлено у проведенні реструктуризації у зв`язку з невідповідністю зобов`язань за кредитним договором критеріям, що встановлені законодавством України, зокрема, Законом України «Про споживче кредитування».

ОСОБА_1 вважав таку відмову безпідставною, оскільки, на його думку, він мав право на обов`язкову реструктуризацію відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті».

Зважаючи на викладене, просив суд, з урахуванням уточнення позовних вимог, визнати незаконною відмову відповідача в проведенні реструктуризації заборгованості за кредитним договором від 18 лютого 2008 року № ZPAAG2, укладеним з ОСОБА_1 , у порядку, передбаченому пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором від 18 лютого 2008 року № ZPAAG2.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Працевитого Г.О. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом не враховано те, що додатковою угодою до кредитного договору від 18 лютого 2008 року № ZPAAG2 підтверджувався факт укладення спірного кредитного договору в іноземній валюті, а тому позичальник мав право на пільгову реструктуризацію вказаного кредиту на умовах, передбачених Законом України «Про споживче кредитування».

Від АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника Якушева С.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним, ухваленим без жодних порушень норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що оскільки з самого початку кредит позивачу був наданий в національній валюті, тому дія Закону України «Про споживче кредитування» не розповсюджується на кредитні зобов`язання ОСОБА_1 перед Банком.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 25 січня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Працевитого Г.О. залишено без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року в цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 31 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 25 січня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що Договір про іпотечний кредит від 18 лютого 2008 року № ZРААG2 був укладений у національній валюті.

Верховний Суд, скасовуючи постанову Запорізького апеляційного суду від 25.01.2023 року, виходив з того, що уклавши додаткову угоду, яка є невід`ємною частиною договору про іпотечний кредит, сторони фактично погодили, що спірний договір є таким, що укладений в іноземній валюті. За наведених обставин, у АТ КБ «ПриватБанк» не було підстав для відмови ОСОБА_1 у здійсненні реструктуризації заборгованості з мотивів того, що договір про іпотечний кредит укладений не в іноземній валюті.

Також Верховний Суд зазначив, що під час нового розгляду справи апеляційному суду слід належним чином дослідити всі зібрані у справі докази, надати таким доказам та доводам сторін у справі відповідну правову оцінку, зокрема, дослідити відповідність зобов`язань ОСОБА_1 за договором про іпотечний кредит критеріям, зазначеним у пункті 7 розділу ІV«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», перевірити наявність передбачених цим пунктом підстав для здійснення реструктуризації й ухвалити законне і справедливе судове рішення відповідно до встановлених обставин та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст. 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Таким чином, апеляційний суд під час нового розгляду справи виходить з того, що спірний договір про іпотечний кредит укладений в іноземній валюті.

Судом встановлено, що 18.02.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит № ZРААG2, відповідно до якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 234 825,00 грн. на термін до 18.02.2028 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15% річних (т.1 а.с. 44-51).

В той ж день, 18.02.2008 між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір № ZРААG2, відповідно до п. 1.1 якого, іпотекодавець з метою забезпечення належного виконання зобов`язання, що випливає з Договору про іпотечний кредит, передав в іпотеку іподекодержателю квартиру АДРЕСА_2 (т.1 а.с. 40-43).

18.08.2008 ОСОБА_1 звернувся до банку із заявою про зміну валюти кредиту за договором іпотеки № ZРААG2 від 18 лютого 2008 року.

На підставі зазначеної заяви, 18.08.2008 між сторонами укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит № ZРААG2 від 18.02.2008 року, де у п. 8.1 визначено, що банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 18.08.2008 по 18.02.2028 включно, у вигляді строкового кредиту в розмірі 50 557, 27 доларів США. Станом на 18.08.2008 року залишок заборгованості за Договором про іпотечний кредит складає 233 827, 36 грн, що еквівалентно 50 557, 27 доларів США (т.1 а.с. 52-57).

Укладаючи додаткову угоду сторони змінили валюту зобов`язань, тобто, здійснили перерозподіл валютного ризику.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23.02.2016 у справі № 334/1997/15-ц з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 53 591,41 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 47 433,78 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом - 4 581,35 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом - 906,74 доларів США, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором - 669,54 доларів США (т.1 а.с. 69-71).

Судовим рішенням встановлено, що «після укладення договору, відповідач не завжди своєчасно здійснював платежі у відповідності до умов договору, мав прострочку по тілу та процентам кредитного договору, але потім погашав заборгованість, про що свідчить виписка про рух коштів по рахунку № НОМЕР_1 з 18.02.2008 по 10.08.2015 року, а також те, що останній платіж на погашення заборгованості по кредиту відбувся 01.07.2014 .

20.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації в порядку п.7 розділу IV «Перехідні положення» Закону України від 15.11.2016 № 1734-VIII «Про споживче кредитування» та додав до заяви необхідні документи (т.1 а.с. 72-81).

Листом № 20.1.0.0.0/7-210727/16305 від 04.08.2021 АТ КБ «ПриватБанк» повідомив ОСОБА_1 про відмову у проведенні реструктуризації у зв`язку з невідповідністю зобов`язань за кредитним договором критеріям, що встановлені згідно з законодавством України зокрема, Закону України «Про споживче кредитування» (т.1 а.с. 82).

16.09.2021 ОСОБА_1 надіслав скаргу на дії АТ КБ «ПриватБанк» до Національного Банку України (т.1 а.с. 83-84).

З матеріалів справи вбачається існування між сторонами спору щодо наявності у позивача права на проведення реструктуризації за кредитним договором відповідно до п.7 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець має право проводити за погодженням із споживачем реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит. Реструктуризація зобов`язань за договором про споживчий кредит - це зміна істотних умов договору про споживчий кредит, що здійснюється кредитодавцем на договірних умовах із споживачем і впливає на умови та/або порядок повернення такого кредиту.

Так, 13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року.

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7.

Відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» №1734-VIII від 15 листопада 2016 року зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом:

1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі:

наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника;

відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/ або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації;

2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду, або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів. для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом №г№ частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганська областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого м перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областям Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

3) реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків:

у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину;

у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем ті іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі;

у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях і період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведене реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності шив пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення.

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин, при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника:

- у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»);

- у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.

Судом встановлено, що 20.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про проведення реструктуризації кредиту, наданого в іноземній валюті, до якої додав, зокрема: паспорт позичальника ОСОБА_1 , ідентифікаційний код позичальника ОСОБА_1 , копію трудової книжки ОСОБА_1 , відомості з державного реєстру ФОП про суми виплачених доходів на ОСОБА_1 , довідка про реєстрацію ОСОБА_1 , довідка про реєстрацію ОСОБА_3 , довідка про реєстрацію ОСОБА_4 , свідоцтво про шлюб від 12.04.2008, виписка з реєстру прав власності на позичальника ОСОБА_1 , ІПН на ОСОБА_3 , виписка з реєстру прав власності на позичальника ОСОБА_3 , ІПН на ОСОБА_4 , виписка з реєстру прав власності на позичальника ОСОБА_4 .

Тобто заява ОСОБА_1 про реструктуризацію подана в межах трьох місяців з дня набрання чинності пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», та у заяві вказано усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

До заяви позивачем долучено всі документи (відомості), необхідні для проведення реструктуризації боргу.

Відповідач отримав заяву разом із додатками 24 липня 2021 року (т.1 а.с. 72).

Посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 був пропущений строк для подання заяви про проведення реструктуризації спростовується матеріалами справи. Дата отримання банком вказаної заяви не має правового значення.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 зазначав, що він належним чином виконував умови кредитного договору та станом на 01 січня 2014 року у нього була відсутня прострочена заборгованість за кредитним договором, станом на день подання заяви про реструктуризацію перед кредитором було наявне прострочене грошове зобов`язання, що відповідачем не заперечувалось та не доведено зворотнього.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості за Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року, інформацію щодо наявності заборгованості за вказаним договором станом на 01 січня 2014 року.

Як видно із наданого розрахунку АТ КБ «ПриватБанк» станом на 01 січня 2014 року заборгованість за Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року була відсутня.

Проте, у письмових поясненнях представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що станом на 01 січня 2014 року заборгованість за вказаним договором становила 47 893, 19 доларів США та складалась з: поточна заборгованість за наданим кредитом 47 855, 86 доларів США, заборгованість за простроченими процентами - 37,33 доларів США, заборгованість з комісії - 0, 00 доларів США, заборгованість з пені - 0,00 доларів США.

Колегія суддів відхиляє посилання відповідача на наявність заборгованості за простроченими процентами в розмірі 37,33 доларів США, оскільки в розрахунку заборгованості вказано, що станом на 30 грудня 2013 року загальний залишок заборгованості по процентам становить 0,00 доларів США.

Крім того, станом на 30 грудня 2013 року була тільки поточна заборгованість за кредитом в розмірі 47 855, 86 доларів США, а прострочена заборгованість за кредитом та процентами була відсутня.

Таким чином, зобов`язання відповідає вимогам пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в частині відсутності заборгованості за Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 станом на 01 січня 2014 року та наявності заборгованості на час набрання чинності цим пунктом.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання № 04-28/4-2576 від 27.05.2021 ОСОБА_1 з 20.01.2009 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с. 28)

Доказів наявності у власності ОСОБА_1 іншого житлового нерухомого майна, крім квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку кредитору, суду не надано.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 270620736 від 16.08.2021 у власності Омельницького знаходиться тільки вищевказана квартира.

Отже, судом встановлено, що на момент звернення до кредитора із заявою про здійснення реструктуризації у позивача не було іншого нерухомого майна, крім того, що придбано за рахунок кредитних коштів і перебуває в іпотеці банку як забезпечення виконання кредитних зобов`язань. Вказана квартира є фактичним місцем проживання позичальника.

Таким чином, апеляційний суд, установивши, що станом на 01 січня 2014 року прострочена заборгованість за Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року відсутня, станом на 23 квітня 2021 року (дата набрання чинності Закону № 1381-IX) перед кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання, виконання зобов`язань за договором забезпечено іпотекою - квартирою, віднесеною до об`єктів житлового фонду, яке не перевищує 140 кв. м, яка використовується як місце постійного проживання позичальника, а також до заяви про реструктуризацію ОСОБА_1 долучено всі необхідні документи (відомості), приходить до висновку, що зобов`язання, передбачені Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року, підлягають реструктуризації.

За наведених обставин, за змістом пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у АТ КБ «ПриватБанк» не було передбачених законом підстав для відмови ОСОБА_1 у здійсненні реструктуризації заборгованості за Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року.

Дії відповідача щодо відмови у проведенні реструктуризації позбавили позивача його гарантованого законом права на проведення реструктуризації зобов`язання за кредитним договором в іноземній валюті, тому права ОСОБА_1 підлягають поновленню шляхом визнання незаконної відмови відповідача в проведенні реструктуризації заборгованості за Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 , у порядку, передбаченому пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»; та зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» провести реструктуризацію заборгованості за Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Частиною третьою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, то судовий збір у цій справі за подання позовної заяви у 2021 році становив 1816,00 грн.

Зважаючи на те, що за результатами розгляду справи апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, то з АТ КБ «ПриватБанк» у дохід держави необхідно стягнути судовий збір за подання позову у розмірі 1816, 00 грн., за подання апеляційної скарги - 2724,00 грн., за подання касаційної скарги - 3632,00 грн., а всього - 8172,00 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Працевитого Геннадія Олександровича задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 червня 2022 року в цій справі скасувати та прийняти постанову такого змісту:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: Національний Банк України, про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті - задовольнити.

Визнати незаконною відмову Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» в проведенні реструктуризації заборгованості за Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року, укладеним з ОСОБА_1 у порядку, передбаченому пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Зобов`язати Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» провести реструктуризацію заборгованості за Договором про іпотечний кредит № ZPAAG2 від 18 лютого 2008 року.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (місцезнаходження: вул. Грушевського, 1д, м. Київ, ) на користь держави судовий збір в розмірі 8172,00 грн. (вісім тисяч сто сімдесят дві гривні, 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 грудня 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: М.С. Гончар

О.З. Поляков