Справа № 643/9357/19
Провадження № 6/643/596/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2024

02 грудня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Мовчан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові подання державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Меженського Віктора Валентиновича, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про примусове проникнення до житла боржника,

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Салтівський ВДВС) Меженський В.В. звернувся до суду з поданням, яким просить суд надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 та до квартири АДРЕСА_2 .

Подання мотивоване тим, що на примусовому виконанні у Салтівському ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження №АСВП 72494404 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу на загальну суму 3372022,31грн. До складу виконавчого провадження входять такі виконавчі провадження: - №72441946 з виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000грн., яке відрите 09.08.2023; - №72442086 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків у розмірі 73696,32 доларів США, яке відкрито 09.08.2023; №72442054 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами позивача у розмірі 4192 доларів США, яке відкрито 09.08.2023; №72442031 з виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 45000грн., яке відкрито 09.08.2023; №72442077 з примусового виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 4000 доларів США, яке відкрито 17.08.2023; №72441928 з примусового виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2942,80грн., яке відкрито 17.08.2023; №72442022 з примусового виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2653грн., яке відкрито 17.08.2023; №72442047 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору розмірі 12859,60грн., яке відкрито 17.08.2023. По всіх справах відкрито виконавче провадження та винесено постанови про приєднання зведене виконавчого провадження, які направлено боржнику. Під час здійснення примусового виконання зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника. На рахунках боржника грошові кошти відсутні. Також накладено арешти на все майно боржника в рамках суми боргу та внесена інформація до відповідних реєстрів. З метою отримання інформації щодо джерел доходів боржника, відкритих останнім рахунків у банківських та інших фінансових установах, зареєстрованого за боржником мана, державним виконавцем направленні відповідні запити. Так, згідно відповіді Державної податкової служби України інформація щодо джерел отримання доходів ДРФО відсутня. Згідно відповіді Державної фіскальної служби України вбачається, що боржник на обліку не перебуває. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України відсутні дані про перетину боржником державного кордону. Згідно інформації з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2 , по частки за кожним; за ОСОБА_2 зареєстровано на праві спільної часткової власності частина квартири АДРЕСА_3 та частина квартири зареєстрована за Шайп Росс Ор. За наявною інформацією, отриманою в ході примусового виконання, у боржника відсутнє рухоме майно, земельні ділянки чи інше нерухоме майно. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 надано дозвіл на реалізацію частини квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві користування неповнолітній ОСОБА_5 . Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2024 визначено частку боржника у спільній сумісній власності, у вигляді частини квартири АДРЕСА_2 з метою подальшого звернення стягнення на таке майно боржника для фактичного виконання рішень судів для задоволення вимог стягувача. Далі, виконавець зазначає, що за взаємною згодою сторін виконавчого провадження не визначена вартість нерухомого майна боржника. Без огляду квартир експертна оцінка нерухомого майна буде проведена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснить повний огляд нерухомого майна його внутрішній огляд, що може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, може призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною. Отже, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього. Державний виконавець декілька разів відвідував нерухоме майно боржника, але квартири були зачинені та на дзвінки ніхто не відповідав. Відтак, під час здійснення примусової реалізації майна боржника виникла необхідність звернення до суду з вказаним поданням.

Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця (ч. 2 ст. 439 ЦПК України).

Державний виконавець заяву або клопотання щодо розгляду подання без його участі до суду не надав.

Суд, вивчивши доводи подання, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає вимоги подання такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Так, судом встановлено, що на примусовому виконанні у Салтівському ВДВС знаходиться зведене виконавче провадження №АСВП 72494404 з примусового виконання виконавчих листів, виданих Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу на загальну суму 3372022,31грн. До складу виконавчого провадження входять такі виконавчі провадження: - №72441946 із виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000грн., яке відрите 09.08.2023; - №72442086 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитків у розмірі 73696,32 доларів США, яке відкрито 09.08.2023; №72442054 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним м судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами позивача у розмірі 4192 доларів США, яке відкрито 09.08.2023; №72442031 з виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму у розмірі 45000грн., яке відкрито 09.08.2023; №72442077 з примусового виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 4000 доларів СШа, яке відкрито 17.08.2023; №72441928 з примусового виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 2942,80грн., яке відкрито 17.08.2023; №72442022 з примусового виконання виконавчого листа №643/9357/19, виданого 29.07.2021 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 процентів за користування грошовими коштами у розмірі 2653грн., яке відкрито 17.08.2023; №72442047 з виконання виконавчого листа №643/9458/19, виданого 31.07.2023 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору розмірі 12859,60грн., яке відкрито 17.08.2023.

Також встановлено, що під час здійснення примусового виконання зведеного виконавчого провадження, державним виконавцем винесено постанову про арешт котів боржника.

На рахунках боржника грошові кошти відсутні.

Державним виконавцем накладено арешти на все майно боржника в рамках суми боргу та внесена інформація до відповідних реєстрів.

В ході проведення примусового виконання, із отриманої інформації щодо джерел доходів боржника, відкритих останнім рахунків у банківських та інших фінансових установах, зареєстрованого за боржником майна встановлено, що інформація щодо джерел отримання доходів ДРФО відсутня, що вбачається із відповіді Державної податкової служби України

Згідно відповіді Державної фіскальної служби України вбачається, що боржник на обліку не перебуває. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України відсутні дані про перетину боржником державного кордону.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 23.05.2024 надано дозвіл на реалізацію частини квартири АДРЕСА_3 , яка належить на праві користування неповнолітній ОСОБА_5 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27.09.2024 визначено частку боржника у спільній сумісній власності, у вигляді частини квартири АДРЕСА_2 з метою подальшого звернення стягнення на таке майно боржника для фактичного виконання рішень судів для задоволення вимог стягувача.

Далі, згідно інформації з Єдиного державного реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровано на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2 , по частки за кожним.

частина квартири АДРЕСА_3 зареєстрована на праві спільної часткової власності за ОСОБА_2 , інша частина вказаної квартири зареєстрована за Шайп Росс Ор.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 48 Закону встановлено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця)..

У відповідності до ч. 6 ст. 48 цього Закону стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно з п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до Конституції України та ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19-ц.

Звертаючись до суду з даним поданням, державний виконавець посилався на те, що було здійснено неодноразово вихід за адресами: АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 , однак потрапити до вказаних житлових приміщень для проведення виконавчих дій, не виявилось можливим через те, що кватири були зачинені, на дзвінки ніхто не відповідав.

Такі обставини підтверджено актами державного виконавця від 12.09.204 та від 06.11.2024.

Крім того, державний виконавець зазначає, що за взаємною згодою сторін виконавчого провадження вартість нерухомого майна боржника не визначена. Експертна оцінка нерухомого майна без огляду квартир буде проведена з порушенням норм чинного законодавства, оскільки суб`єкт оціночної діяльності не здійснить повний огляд нерухомого майна його внутрішній огляд, що може вплинути на визначення вартості оцінюваного майна та, відповідно, може призвести до реалізації описаного та арештованого нерухомого майна за заниженою ціною.

Відтак, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Опис та арешт майна боржника є виконавчою дією, а особливості виявлення майна, що знаходиться в помешканні боржника, вимагають сповіщення боржника про проведення виконавчих дій за його місцем проживання для забезпечення присутності боржника або його уповноваженої особи та потрапляння виконавця до помешкання.

При розгляді даного подання державного виконавця судом враховується позиції Європейського суду з прав людини згідно з якими, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (рішення ЄСПЛ у справі "Глоба проти України", Заява № 15729/07, від 05 липня 2012 року).

З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вживались всі необхідні дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» з метою примусового виконання рішення Московського районного суду м. Харкова.

Далі, згідно ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п.9 ч.3 ст.129Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Зазначене конституційне положення відображено і у ст.18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, порядок захисту прав стягувача, боржника та інших осіб у виконавчому провадженні унормовано положеннями Закону України «Про виконавче провадження». Згідно п.1 ч.2 ст.11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Викладені у поданні та встановлені судом обставини порушують права стягувача на відновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду, та порушують принципи судочинства, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян, і підлягають виконанню на всій території України.

Враховуючи те, що боржник свідомо ухиляється від виконання судових рішень, разом із іншими особами, ігнорують законні вимоги державного виконавця, не надають можливості останньому перевірити та здійснити процедуру оцінки нерухомого майна, що належить боржнику ОСОБА_2 , проникнення до житла боржника залишається єдиним можливим заходом забезпечення виконання судового рішення.

Таким чином, аналіз вищевикладеного, положення ЗУ «Про виконавче провадження» дає суду дійти висновку, що вимоги подання обґрунтовані та доведені, а том у суду є правові підстави його задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 12, 76-81, 83, 258-261, 263-265, 439 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Задовільнити подання державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Меженського Віктора Валентиновича, стягувач ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про примусове проникнення до житла боржника.

Надати дозвіл на примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1 та до квартири АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя О.О. Сугачова