Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Передерій Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про скасування (зняття) обтяження щодо об`єкта нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати (зняти) арешт на нерухоме майно за реєстраційним номером в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна 2423364, що зареєстроване 26.09.2005 року за № 2423364 Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою щодо об?єкту обтяження квартира, частка майна у спільній власності на квартиру, адреса: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив наступне.

Він є співвласником квартири АДРЕСА_2 .

Разом з тим, також як слідує із інформаційної довідки № 383241215 від 17.06.2024 року, на належну йому частку квартири, що розташована в АДРЕСА_1 накладене обтяження у вигляді арешту нерухомого майно, а саме реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 2423364 від 26.09.2005 року, що внесений Першою Ужгородською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА № 582393 від 08.08.2005 року, винесеної державним виконавцем Ужгородського міжрайонного відділу ДВС Сирохман І.І.

З відповіді Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 92850 від 12.10.23р., арешт на майно боржника ОСОБА_1 накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 582393 від 08.08.2005 року, винесеної по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-649, виданого Ужгородським міським судом 28.01.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь СРБУ «Закарпатліфт» боргу в розмірі 104, 21 грн.

Разом з тим, як вбачається з вказаної відповіді, в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості про виконавче провадження в межах якого винесена вказана постанова, оскільки у 2005 році АСВП не функціонувала, що унеможливлює встановлення підстав завершення даного виконавчого провадження.

Відповідно Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції повідомив, що не має технічної можливості надати будь-яку інформацію щодо виконавчого провадження, в межах якого винесена постанова про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 582393 у зв`язку з відсутністю такої, а також надати будь-які документи.

Згідно загальнодоступних відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження, де ОСОБА_1 є боржником - відсутні.

Заходи скасування арешту майна нерухомого майна Відповідачем в порядку Закону України «Про виконавче провадження», не вжиті, водночас Позивач не є стороною жодного виконавчого провадження.

Обтяження спірного майна за відсутності відкритих виконавчих проваджень, порушує право власності позивача, а наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності Позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися належним на праві власності майном та власний розсуд.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2024 року, головуючим суддею визначено Дергачову Н.В.

За ухвалою від 01.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін, та відкрито провадження у справі.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, однак подав до суду заяву від про розгляд справи за його відсутності та відсутності.

Представник відповідача в судове не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Будь-яких клопотань та відзиву від нього на адресу суду не надходило.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору в судове не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Будь-яких клопотань та відзиву від нього на адресу суду не надходило.

Судове засідання у справі було призначене на 26.07.2024 року на 15 год. 50 хв., однак через неявку в судове засідання всіх учасників справи судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 6 ст. 259 ЦПК України складання рішення суду було відкладено на строк не більш як п`ять днів, тому у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, якою є 31.07.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, виданим Виконавчим комітетом Ужгородської міської ради народних депутатів 24.07.1996р., та відомостями, зазначеними в інформаційній довідці № 383241215 від 17.06.2024 року.

Так, вказана квартира АДРЕСА_2 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Разом з тим, також як слідує із інформаційної довідки № 383241215 від 17.06.2024 року, на належну ОСОБА_1 частку у квартирі, що розташована в АДРЕСА_1 накладене обтяження у вигляді арешту нерухомого майно, а саме реєстраційний номер в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 2423364 від 26.09.2005 року, що внесений Першою ужгородською державною нотаріальною конторою на підставі постанови АА № 582393 від 08.08.2005 року, винесеної державним виконавцем Ужгородського міжрайонного відділу ДВС Сирохман І.І.

Згідно відповіді Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 92850 від 12.10.23р., арешт на майно боржника ОСОБА_1 накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 582393 від 08.08.2005 року, винесеної по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-649, виданого Ужгородським міським судом 28.01.2002 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь СРБУ «Закарпатліфт» боргу в розмірі 104,21 грн.

Разом з тим, як вбачається з вказаної відповіді, в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відомості про виконавче провадження в межах якого винесена вказана постанова, оскільки у 2005 році АСВП не функціонувала, що унеможливлює встановлення підстав завершення даного виконавчого провадження.

Відповідно Відповідач не має технічної можливості надати будь-яку інформацію щодо виконавчого провадження в межах якого винесена постанова про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 582393, та скасувати арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю інформації та будь-яких документів.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормами ст.ст. 317 та 321 ЦК України зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні права розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно із ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Вирішуючи спір по суті, суд встановив, що відповідно до ст. 73 Закону України «Про нотаріат», нотаріус за місцезнаходженням житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна або за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладає заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, іншої юридичної особи про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотеко держателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Правові підстави для внесення обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером 2423364 викладені у положенні про єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що затверджене наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 за № 31/5 (зареєстрований в Мінюсті України 10.06.1999 за № 364/3657.

На момент накладення на нерухоме майно обтяжень у вигляді заборони на нерухоме майно за реєстраційним номером 2423364 пункт 2.1. такого положення передбачав, що підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об?єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Поза тим, з 01.01.2013 року, відповідно до статей 8 та 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пункту 2 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року за № 868, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводить орган державної реєстрації прав. Державний реєстратор - нотаріус є спеціальним суб`єктом, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у випадку, передбаченому вищевказаним Законом.

Відповідно до пунктів 74 та 75 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 за № 868 для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є: рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно; інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Згідно з п.п. 5.1 п.5 гл. 15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору; органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою або закінчення п`ятирічного строку з часу відкриття спадщини на майно особи, оголошеної померлою; про смерть другого з подружжя, що склали спільний заповіт; про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; про смерть відчужувача за спадковим договором або про смерть другого з подружжя, що уклали спадковий договір; про відчуження майна, переданого під виплату ренти; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

В свою чергу, станом на момент звернення Позивача до Суду обставини на підставі яких було накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , відсутні, при цьому, ідентифікувати виконавче провадження, в межах якого було накладено арешт, та встановити наслідки його завершення немає можливості, як і відсутні відомості щодо повторного пред`явлення виконавчого документу для примусового виконання, в Автоматизованій системі виконавчих проваджень також відсутня інформація щодо перебування виконавчих проваджень з виконання виконавчих документів про стягнення боргів з ОСОБА_1 , оскільки вказане виконавче провадження станом на день розгляду справи знищене, фактичне продовження дії арешту на нерухоме майно належне ОСОБА_1 протягом майже 20 років порушує права Позивача щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Так, наявність заборони на нерухоме майно перешкоджає ОСОБА_1 здійснювати належним чином розпорядження та володіння майном, чим порушуються його права та інтереси.

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності обтяження, накладеного на майно, порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Виходячи з викладеного, суд вважає позовні вимоги скасування обтяження на спірне нерухоме майно, а також вилучення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 13, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору - Перша Ужгородська державна нотаріальна контора про скасування (зняття) обтяження щодо об`єкта нерухомого майна задовольнити повністю.

Скасувати обтяження та вилучити запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , під реєстраційним номером обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 2423364, здійсненого 26.09.2005 року за № 2423364 реєстратором Перша Ужгородська державна нотаріальна контора.

Позивач: ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгород Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (Код ), що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська область, Ужгородський район, Ужгородська міська громада, місто Ужгород, вулиця Заньковецької, 10.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора (), що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Собранецька, 47.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 31.07.2024 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Н.В. Дергачова