ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 листопада 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/4458/23

Головуючий у першій інстанції - Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1129/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство "ОТП Банк"

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Маринченко О.А. від 07 червня 2024 року, місце ухвалення рішення м. Чернігів, у справі за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року АТ "ОТП Банк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування вимог заявленого позову АТ "ОТП Банк" вказувало, що 17.05.2021 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого банк на принципах поворотності, платності, строковості надав відповідачу кредит у сумі 121 996 грн. 95 коп. Пунктом 1.2. розділу 1 кредитного договору визначено, що протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись річна процентна ставка у розмірі: 0,01% річних у період з 17.05.2021 року до 16.05.2022 року (включно), у розмірі 29,90% річних у період з 17.05.2022 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Згідно із пунктом 1.3. розділу 1 укладеного кредитного договору, повернення кредиту, сплата процентів та інших, передбачених договором платежів, відбувається шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів, згідно з графіком платежів (додаток №1 до кредитного договору № від 17.05.2021 року). Позивач зазначав, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредит, проте, відповідач взяті на себе зобов`язання виконував з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на дату складання позовної заяви становить 114 255 грн. 16 коп., з яких: 87 656 грн. 82 коп. - заборгованість по тілу, 26 598 грн. 34 коп. - заборгованість по відсотках. За даних обставин, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по кредитному договору № від 17.05.2021 року у розмірі 114 255 грн. 16 коп. Також позивач ставив питання про стягнення на свою користь із відповідача понесених судових витрат.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.01.2024 року позов АТ "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № в сумі 114 255 грн. 16 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "ОТП Банк" 2 684 грн., у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.03.2024 року було скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.01.2024 року, а справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні із повідомленням сторін.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.06.2024 року позов АТ "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № в сумі 114 255 грн. 16 коп. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "ОТП Банк" 2 684 грн., у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.06.2024 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову АТ "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 07.06.2024 року є ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано його письмові заяви та клопотання про витребування у банку додаткових доказів, а також проігноровано доводи відповідача відносно того, що саме банк у порушення норм матеріального права, перший порушив та змінив у односторонньому порядку кредитний договір, зокрема, щодо строків, сум, передбачених до сплати, та порядку їх сплати (шляхом блокування відповідного мобільного додатку), та не бажав отримувати кошти на погашення кредитного договору частками, як це було узгоджено сторонами в кредитному договорі. Апелянт стверджує, що вказана позиція відповідача не була спростована в ході судового розгляду даної справи. За доводами апелянта, його зустрічну позовну заяву, подану у порядку Закону України "Про захист прав споживачів", було ухвалою суду першої інстанції від 02.04.2024 року повернуто ОСОБА_1 без розгляду, залишивши доводи відповідача без правової та фактичної оцінки. Апелянт стверджує, що на виконання умов укладеного кредитного договору платежі ним здійснювались через мобільний додаток OTP Smart, а не особисто у відділенні банку. Саме такі умови застосував банк, а не позичальник. Апелянт вказує, що він кредит сплачував своєчасно, іноді і у більших сумах, ніж це було визначено графіком платежів, і тому банк у додатку ОТР Smart враховував відповідні надходження по платежах, та кожного наступного місяця уточнював суму до сплати. Апелянт зазначає, що після подій 24.02.2022 року банком було оголошено фінансові канікули по платежах, тобто, саме банк почав у односторонньому порядку змінювати умови кредитного договору. За доводами апелянта, після закінчення фінансових канікул, банк виставив подвійну суму до сплати, що було фактичним порушенням умов укладеного договору. Апелянт вказує, що він не міг сплачувати збільшену суму, яка вже не відповідала графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Апелянт стверджує, що він звернувся до банку на його сайті із заявою про реструктуризацію заборгованості. Банк зазначав на сторінці свого сайту, що подібна реструктуризація оформлюється у зручний для клієнта спосіб, та не вимагається особисте відвідування банку. За доводами апелянта, у подальшому банк почав надсилати смс повідомлення на його телефон, зокрема, пропонував списати значну частину боргу, для чого було необхідно звернутись до банку. Апелянт зазначає, що він оформив онлайн-форму заяви про реструктуризацію заборгованості, що було достатнім для вчинення відповідних дій з боку банку, для оформлення реструктуризації боргу. Апелянт вказує, що крім телефонних дзвінків та смс повідомлень, банк доручив колекторам ТОВ "Парус Фінанс" вчиняти дії із врегулювання договірних відносин, проте, судом першої інстанції не було встановлено наявність чи відсутність факту продажу зобов`язань відповідача вказаному суб`єкту. За доводами апелянта, у подальшому, банк заблокував у додатку ОТР Smart можливість сплачувати з карти №085344 на номер кредитного договору, а пізніше заблокував відповідачу вхід до додатку ОТР Smart та рахунок для погашення заборгованості за кредитним договором, чим позбавив відповідача можливості виконувати зобов`язання за кредитним договором у передбаченому порядку, що є порушенням умов укладеного кредитного договору. Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що відповідач мав можливість вносити грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом різними способами, оскільки сторонами було узгоджено погашення кредиту через мобільний додаток телефону, і банк протягом майже року приймав такі платежі, і не заперечував проти такого способу і порядку внесення коштів. Доводи апеляційної скарги вказують, що 03.03.2024 року відповідач спробував внести кошти на погашення кредиту через інший банк, проте, банк не повідомив суд про дане надходження, і не надав суду оновлений актуальний розрахунок заборгованості. Апелянт вважає розрахунок банку від 14.06.2023 року неналежним доказом, оскільки із його змісту не вбачається, скільки грошових коштів та коли було сплачено відповідачем, даний розрахунок на момент ухвалення судом першої інстанції рішення був неактуальним, проте, банком не було надано суду належного доказу, а саме, розрахунку заборгованості станом на літо 2024 року. Апелянт звертає увагу на ту обставину, що він звертався до банку листом від 10.04.2024 року, з метою укладення мирової угоди по даній справі, але жодної відповіді не отримав, та не отримав можливості погашати кредит поступово, протягом строку дії кредитного договору. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не враховано норми матеріального права, зокрема, норми щодо захисту прав позичальника за кредитним договором. Апелянт стверджує, що в ході судового розгляду даної справи, не було спростовано зміну банком умов укладеного кредитного договору, та вчинення банком дій, з метою позбавлення можливості погашати кредит у порядок та спосіб, який було передбачено на момент укладення кредитного договору.

В судове засідання апеляційного суду сторони даного спору, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились.

Від відповідача ОСОБА_1 14.11.2024 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення або зупинення розгляду даної справи. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач вказує, що він звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовною заявою до АТ "ОТП Банк", в порядку захисту прав споживачів, про визнання недійсним кредитного договору № від 17.05.2021 року та визнання протиправними дій банку, і дана позовна заява від 08.10.2024 року надійшла до суду 15.10.2024 року. За даних обставин, відповідач ОСОБА_1 вказує, що наявні підстави у цивільній справі №748/4458/23 для: оголошення перерви у судовому засіданні або відкладення розгляду справи або зупинення провадження у даній справі, до вирішення по суті вимог поданого ОСОБА_1 позову Голосіївським районним судом м.Києва. На підтвердження доводів заявленого клопотання відповідачем надано докази надсилання позовної заяви - фіскальний чек № 09, екземпляр позовної заяви ОСОБА_1 до АТ "ОТП Банк", трекінг відстеження (скріншот) листа, направленого до Голосіївського райсуду м. Києва листом за фіскальним чеком №09 про отримання позовної заяви судом 15.10.2024 року.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті другій Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року, та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР ''Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції''.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

За правовою позицією Конституційного Суду України, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Відповідно до приписів п.6 ч.1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п.5 ч.1 статті 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

З огляду на вимоги Закону, який регламентує дані правовідносини, для вирішення питання про зупинення провадження у справі, суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Верховний Суд у постанові від 25.05.2022 року у справі №759/7515/21, провадження №61-17497св21, зазначив, що ''…Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі №1957цс16, визнаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду."

Вирішуючи питання по суті вимог поданого відповідачем клопотання про зупинення провадження у даній цивільній справі, із зазначених вище відповідачем мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у даній цивільній справі №748/4458/23, виходячи із наступного. Станом на дату розгляду даної справи апеляційним судом, в Єдиному реєстрі судових рішень відсутня інформація щодо відкриття Голосіївським районним судом м. Києва провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ "ОТП Банк" (в порядку захисту прав споживачів), копію якої відповідачем було додано до клопотання про зупинення провадження у цивільній справі №748/4458/23. При цьому, відповідачем не надано апеляційному суду належних та достатніх доказів, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження наявності факту розгляду іншої справи у порядку цивільного судочинства, у контексті положень п.6 ч.1 статті 251 ЦПК України, до вирішення якої є неможливим розгляд апеляційним судом справи №748/4458/23. Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у цивільній справі №748/4458/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.06.2024 року, у справі за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Апеляційний суд також не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача ОСОБА_1 про відкладення розгляду даної справи на іншу дату, з огляду на наступне.

Згідно положень ч.1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 ч.2 статті 223 ЦПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку і випадку першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до приписів п.1 ч.3 статті 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги зазначене вище, враховуючи строки розгляду справи апеляційним судом, визначені приписами статті 371 ЦПК України, та оскільки наведені відповідачем у поданому клопотанні мотиви для відкладення розгляду даної цивільної справи не підтверджені належними та достатніми доказами, у розумінні статей: 77,80 ЦПК України, у зв`язку з чим не можуть бути визнані апеляційним судом поважними причинами неявки відповідача в судове засідання, у контексті приписів п.2 ч.2 статті 223 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність законодавчо встановлених положеннями ЦПК України підстав для відкладення апеляційного розгляду справи, та відповідно, для задоволення заявленого ОСОБА_1 клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 17.05.2021 року між АТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідачу надано кредит на загальну суму 121 996 грн. 95 коп., до якої входить: 10 050 грн. - на споживчі цілі, 19 084 грн. 95 коп. - на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту, 2 412 грн. - на придбання послуг зі страхування у продавця 1: "Страхування від нещасного випадку", строком до 17.05.2026 року (а.с.6-9).

Комісійна винагорода за видачу кредиту в сумі 19 084 грн. 95 коп. сплачується позичальником одноразово у день укладення кредитного договору. Строк, на який надається кредит, визначено графіком платежів.

Відповідно до пункту 1.2. укладеного між сторонами кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі: 0,01% річних у період з 17.05.2021 року до 16.05.2022 року (включно), у розмірі 29,90 % річних у період з 17.05.2022 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з пунктом 2.5.1. кредитного договору, частина кредиту та нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов`язань доступним позичальнику способом, у тому числі, шляхом переказу коштів через банківський Операційний час для сплати боргових зобов`язань.

Листом за вих. №12523887 від 05.07.2023 року банком на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості (а.с.4,5), у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати платежів. За змістом даної вимоги, у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 05.07.2023 року, прострочена заборгованість складає 29 644 грн. 18 коп. Враховуючи викладене, кредитор вимагає від ОСОБА_1 повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в 30-денний строк з дня отримання даної вимоги. Станом на 05.07.2023 року загальна сума до сплати становить - 114 255 грн. 16 коп. за кредитним договором від 17.05.2021 року.

За розрахунком позивача (а.с.17), станом на 14.06.2023 року, заборгованість відповідача складає: 114 255 грн. 16 коп., до якої входить: 87 656 грн. 82 коп. - заборгованість за кредитом, 26 598 грн. 34 коп. - відсотки за користування кредитом.

Як вбачається із рішення суду першої інстанції від 07.06.2024 року, задовольняючи вимоги заявленого АТ "ОТП Банк" до ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції відхилив посилання відповідача на ті обставини, що позивач позбавив відповідача можливості виконувати зобов`язання за кредитним договором у передбаченому порядку, шляхом блокування йому можливості сплачувати кошти з карти №085344 в мобільному додатку ОТР Smart, сплату платежів за допомогою якого узгодили сторони, а пізніше взагалі заблокував відповідачу вхід до додатку ОТР Smart. Суд першої інстанції зазначив, що під час укладення сторонами кредитного договору, ними було узгоджено, що частина кредиту та нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов`язань доступним позичальнику способом, у тому числі, шляхом переказу коштів через банківський операційний час для сплати боргових зобов`язань. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач мав можливість вносити грошові кошти на погашення заборгованості по кредиту різними способами. На підставі наведеного, суд першої інстанції вказав у оскаржуваному рішенні від 07.06.2024 року, що оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним, що свідчить про порушення прав позивача, розмір заборгованості не спростував, то необхідно дійти висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 статті 141 ЦПК України, судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати за подання позовної заяви в сумі 2 684 грн.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо необґрунтованості висновків суду першої інстанції відносно вимог заявленого до відповідача позову.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції проігноровано його письмові заяви та клопотання про витребування у банку додаткових доказів, а також проігноровано доводи відповідача відносно того, що саме банк у порушення норм матеріального права, перший порушив та змінив у односторонньому порядку кредитний договір, зокрема, щодо строків, сум, передбачених до сплати, та порядку їх сплати (шляхом блокування відповідного мобільного додатку), та не бажав отримувати кошти на погашення кредитного договору частками, як це було узгоджено сторонами в кредитному договорі. Апелянт стверджує, що вказана позиція відповідача не була спростована в ході судового розгляду даної справи. За доводами апелянта, його зустрічну позовну заяву, подану у порядку Закону України "Про захист прав споживачів", було ухвалою суду першої інстанції від 02.04.2024 року повернуто ОСОБА_1 без розгляду, залишивши доводи відповідача без правової та фактичної оцінки. Апелянт стверджує, що на виконання умов укладеного кредитного договору платежі ним здійснювались через мобільний додаток OTP Smart, а не особисто у відділенні банку. Саме такі умови застосував банк, а не позичальник. Апелянт вказує, що він кредит сплачував своєчасно, іноді і у більших сумах, ніж це було визначено графіком платежів, і тому банк у додатку ОТР Smart враховував відповідні надходження по платежах, та кожного наступного місяця уточнював суму до сплати. Апелянт зазначає, що після подій 24.02.2022 року банком було оголошено фінансові канікули по платежах, тобто, саме банк почав у односторонньому порядку змінювати умови кредитного договору. За доводами апелянта, після закінчення фінансових канікул, банк виставив подвійну суму до сплати, що було фактичним порушенням умов укладеного договору. Апелянт вказує, що він не міг сплачувати збільшену суму, яка вже не відповідала графіку платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору. Апелянт стверджує, що він звернувся до банку на його сайті із заявою про реструктуризацію заборгованості. Банк зазначав на сторінці свого сайту, що подібна реструктуризація оформлюється у зручний для клієнта спосіб, та не вимагається особисте відвідування банку. За доводами апелянта, у подальшому банк почав надсилати смс повідомлення на його телефон, зокрема, пропонував списати значну частину боргу, для чого було необхідно звернутись до банку. Апелянт зазначає, що він оформив онлайн-форму заяви про реструктуризацію заборгованості, що було достатнім для вчинення відповідних дій з боку банку, для оформлення реструктуризації боргу. Апелянт вказує, що крім телефонних дзвінків та смс повідомлень, банк доручив колекторам ТОВ "Парус Фінанс" вчиняти дії із врегулювання договірних відносин, проте, судом першої інстанції не було встановлено наявність чи відсутність факту продажу зобов`язань відповідача вказаному суб`єкту. За доводами апелянта, у подальшому, банк заблокував у додатку ОТР Smart можливість сплачувати з карти №085344 на номер кредитного договору, а пізніше заблокував відповідачу вхід до додатку ОТР Smart та рахунок для погашення заборгованості за кредитним договором, чим позбавив відповідача можливості виконувати зобов`язання за кредитним договором у передбаченому порядку, що є порушенням умов укладеного кредитного договору. Апелянт не погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що відповідач мав можливість вносити грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом різними способами, оскільки сторонами було узгоджено погашення кредиту через мобільний додаток телефону, і банк протягом майже року приймав такі платежі, і не заперечував проти такого способу і порядку внесення коштів. Доводи апеляційної скарги вказують, що 03.03.2024 року відповідач спробував внести кошти на погашення кредиту через інший банк, проте, банк не повідомив суд про дане надходження, і не надав суду оновлений актуальний розрахунок заборгованості. Апелянт вважає розрахунок банку від 14.06.2023 року неналежним доказом, оскільки із його змісту не вбачається, скільки грошових коштів та коли було сплачено відповідачем, даний розрахунок на момент ухвалення судом першої інстанції рішення був неактуальним, проте, банком не було надано суду належного доказу, а саме, розрахунку заборгованості станом на літо 2024 року. Апелянт звертає увагу на ту обставину, що він звертався до банку листом від 10.04.2024 року, з метою укладення мирової угоди по даній справі, але жодної відповіді не отримав, та не отримав можливості погашати кредит поступово, протягом строку дії кредитного договору. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не враховано норми матеріального права, зокрема, норми щодо захисту прав позичальника за кредитним договором. Апелянт стверджує, що в ході судового розгляду даної справи, не було спростовано зміну банком умов укладеного кредитного договору, та вчинення банком дій, з метою позбавлення можливості погашати кредит у порядок та спосіб, який було передбачено на момент укладення кредитного договору.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ч.2 статті 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ч.1 статті 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 17.05.2021 року між АТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідачу надано кредит на загальну суму 121 996 грн. 95 коп., до якої входить: 10 050 грн. - на споживчі цілі, 19 084 грн. 95 коп. - на сплату комісійної винагороди за видачу кредиту, 2 412 грн. - на придбання послуг зі страхування у продавця 1: "Страхування від нещасного випадку", строком до 17.05.2026 року (а.с.6-9).

Комісійна винагорода за видачу кредиту в сумі 19 084 грн. 95 коп. сплачується позичальником одноразово у день укладення кредитного договору. Строк, на який надається кредит, визначено графіком платежів.

Відповідно до пункту 1.2. укладеного між сторонами кредитного договору, протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом використовується фіксована процентна ставка у розмірі: 0,01% річних у період з 17.05.2021 року до 16.05.2022 року (включно), у розмірі 29,90 % річних у період з 17.05.2022 року до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з пунктом 2.5.1. кредитного договору, частина кредиту та нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов`язань доступним позичальнику способом, у тому числі, шляхом переказу коштів через банківський Операційний час для сплати боргових зобов`язань.

В ході судового розгляду справи встановлено, що позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, та надав відповідачу кредит на умовах, передбачених договором.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором абозаконом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із ч.2 статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ч.2 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Звертаючись з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, позивач зазначав, що відповідач взяті на себе зобов`язання виконував з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості.

У контексті приписів норм права, які регулюють спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 07.06.2024 року відносно того, що під час укладення сторонами кредитного договору, сторони узгодили, що частина кредиту та нараховані проценти сплачуються позичальником одночасно, щомісяця, у розмірі та строки, визначені у графіку платежів, шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на рахунок погашення боргових зобов`язань доступним позичальнику способом, у тому числі, шляхом переказу коштів через банківський операційний час для сплати боргових зобов`язань. Тобто, як вказав суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 07.06.2024 року, відповідач мав можливість вносити грошові кошти на погашення заборгованості по кредиту різними способами.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач належних та достатніх доказів, у розумінні приписів статей: 77,80 ЦПК України, на спростування вищезазначеного, апеляційному суду не надав.

За даних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на те, що позивач позбавив відповідача можливості виконувати зобов`язання за кредитним договором у передбаченому порядку, шляхом блокування йому можливості сплачувати з карти № 085344 в мобільному додатку ОТР Smart, сплату платежів за допомогою якого узгодили сторони, а пізніше взагалі заблокував відповідачу вхід до додатку ОТР Smart. Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання щодо сплати кредиту та відсотків за користування ним, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції відносно обґрунтованості вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № від 17.05.2021 року.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що задовольняючи вимоги заявленого АТ "ОТП Банк" до ОСОБА_1 позову в повному обсязі, суд першої інстанції не прийняв до уваги наступне.

Приписами ч.1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що листом за вих. №12523887 від 05.07.2023 року банком на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості (а.с.4,5) у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної та повної сплати платежів. За змістом даної вимоги, у зв`язку із порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 05.07.2023 року, прострочена заборгованість складає 29 644 грн. 18 коп. Враховуючи викладене, кредитор вимагає від ОСОБА_1 повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, нарахованих на день повернення кредиту, в 30-денний строк з дня отримання даної вимоги. Станом на 05.07.2023 року, загальна сума до сплати становить 114 255 грн. 16 коп. за кредитним договором від 17.05.2021 року.

На підтвердження вимог заявленого позову, банком надано суду копію розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 17.05.2021 року (а.с.17), який виконано станом на 14.06.2023 року. Як вбачається із даного розрахунку, заборгованість відповідача станом на 14.06.2023 року складає 114 255 грн. 16 коп., до якої входить прострочена заборгованість на початок періоду за кредитом в загальному розмірі: 87 656 грн. 82 коп., прострочена заборгованість на початок періоду за відсотками на строкову суму: 26 598 грн. 34 коп. При цьому, за результатами перевірки наданого позивачем розрахунку апеляційним судом було встановлено невідповідність загальної суми простроченої заборгованості на початок періоду за кредитом (шостий стовпчик) у графі розрахунку "всього", арифметичній сумі нарахованої простроченої заборгованості у хронологічний період існування простроченої заборгованості відповідача за кредитом.

Суд першої інстанції при розгляді даної справи по суті на вказане не звернув уваги, не дослідив належним чином наданий банком розрахунок заборгованості відповідача та, відповідно, не встановив при цьому, певну необґрунтованість зазначених у вказаному документі нарахувань.

Відповідно до положень ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно приписів ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Апеляційний суд звертає увагу, що протокольною ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 23.04.2024 року (а.с.123), за клопотанням відповідача, судом першої інстанції було витребувано у АТ "ОТП Банк" інформацію про розрахунки за кредитним договором № , укладеним 17.05.2021 року, які містяться в OTP Smart. Проте, вимога вказаної протокольної ухвали суду першої інстанції від 23.04.2024 року стороною позивача не була виконана.

Згідно приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, апеляційний суд враховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №673/69/16-ц, провадження №61-15530св19, відповідно до яких, суд не позбавлений можливості зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується із наданим позивачем розрахунком. Незгода із наданим суду розрахунком не є підставою для відмови в позові.

Так, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 17.05.2021 року (а.с.17), у хронологічний період: 18.08.2022 року - 19.09.2022 року, у відповідача виникла прострочена заборгованість в сумі 651 грн. 80 коп., та нараховувалась щомісячно у наступному розмірі: 20.09.2022 р. - 17.10.2022 р., в сумі: 646 грн. 66 коп., 18.10.2022 р. - 17.11.2022 р., в сумі: 1 021 грн. 27 коп., 18.11.2022 р. - 19.12.2022 р., в сумі: 1 703 грн. 20 коп., 20.12.2022 р. - 17.01.2023 р., в сумі: 2 332 грн. 04 коп., 18.01.2023 р. - 17.02.2023 р., в сумі: 3 187 грн. 05 коп., 18.02.2023 р. - 17.03.2023 р., в сумі: 3 923 грн. 98 коп., 18.03.2023 р. - 17.04.2023 р., в сумі: 4 885 грн. 40 коп., 18.04.2023 р. - 17.05.2023 р., в сумі: 5 665 грн. 46 коп., 18.05.2023р. - 14.06.2023р., в сумі: 6 532 грн. 49 коп. За арифметичним підрахунком, сума всіх щомісячних нарахувань простроченої заборгованості за кредитом (шостий стовпчик розрахунку) складає: 30 549 грн. 35 коп., що не відповідає загальній сумі простроченої заборгованості на початок періоду за кредитом у графі розрахунку "всього", яка зазначена банком у розмірі: 87 656 грн. 82 коп. За даних обставин, фактична заборгованість відповідача за кредитним договором № від 17.05.2021 року, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.17), становить: 57 147 грн. 69 коп., з яких: 30 549 грн. 35 коп. - прострочена заборгованість за кредитом та 26 598 грн. 34 коп. - прострочена заборгованість за відсотками на строкову суму.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. При цьому, рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 07.06.2024 року, необхідно змінити, виклавши перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

" Позов Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № від 17.05.2021 року у розмірі 57 147 (п`ятдесят сім тисяч сто сорок сім) грн. 69 коп. У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" 1 342 (одну тисячу триста сорок дві) грн. 54 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви."

Приймаючи до уваги, що апеляційний суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення вимог поданої апеляційної скарги, і відповідно, про необхідність зміни рішення суду першої інстанції від 07.06.2024 року, то згідно приписів ч.13 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд також вважає за необхідне змінити розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки вимоги заявленого АТ "ОТП Банк" позову задоволено судом частково, то судові витрати позивача по сплаті судового збору за подання позовної заяви підлягають частковому відшкодуванню, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у сумі 1 342 грн. 54 коп.

На підставі приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, враховуючи часткове задоволення апеляційним судом вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з АТ "ОТП Банк" на користь ОСОБА_1 2 012 грн. 19 коп., в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.55, 163) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Також апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що у оскаржуваному рішенні суду першої інстанції від 07.06.2024 року судом допущені описки у написанні по батькові відповідача ОСОБА_1 . Відповідно до приписів ч.1 статті 269 ЦПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч. 2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 червня 2024 року - змінити, виклавши перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини у наступній редакції:

" Позов Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" заборгованість за кредитним договором № від 17.05.2021 року у розмірі 57 147 (п`ятдесят сім тисяч сто сорок сім) грн. 69 коп. У задоволенні решти позовних вимог Акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "ОТП Банк" 1 342 (одну тисячу триста сорок дві) грн. 54 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви."

Стягнути з Акціонерного товариства "ОТП Банк" на користь ОСОБА_1 2 012 (дві тисячі дванадцять) грн. 19 коп., в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: