Справа № 303/2338/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів Собослоя Г.Г., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2024 року у складі судді Полянчука Б.І., про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,-

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна.

Одночасно з поданням позовної заяви ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з серпня 2021 року по вересень 2023 року проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне господарство. У період спільного проживання для обслуговування потреб сім`ї ними було придбано у спільну власність автомобіль, реєстрацію якого проведено за відповідачем. 05 січня 2023 року за відповідачем зареєстровано право власності на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat, легковий універсал, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , колір чорний, об`єм двигуна 1968. Вважає, що придбаний 05 січня 2023 року автомобіль є їх з ОСОБА_1 спільною сумісною власністю, оскільки придбаний у період спільного проживання за спільні кошти та в результаті спільної праці. Однак, оскільки ОСОБА_1 не визнає її право на автомобіль, тому вона змушена звернутися до суду із позовною заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна. У зв`язку з тим, що відповідач не визнає право спільної сумісної власності на автомобіль, станом на сьогоднішній день існує загроза, що з метою уникнення правових наслідків задоволення позову, ОСОБА_1 спробує переоформити право власності на спірне майно на третю особу, що може утруднити виконання в подальшому рішення суду, зробить обраний нею спосіб захисту прав неефективним та призведе до необхідності звертатися до суду з інших підстав.

На підставі наведеного позивач просила в порядку забезпечення позову накласти арешт на автомобіль марки Volkswagen, модель Passat, д.н.з. НОМЕР_2 , 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , право власності на який зареєстрований за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2024 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна - задоволено.

Накладено арешт на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat, державний номерний знак: НОМЕР_2 , 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу: НОМЕР_1 , право власності на який зареєстрований за ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування зазначеної ухвали, посилаючись на її незаконність і необгрунтованість та постановлення нової ухвали, якою відмовити в задоволенні поданої заяви. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у суду першої інстанції не було правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року у справі №303/9017/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та поділ майна було накладено арешт на цей самий транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat, державний номерний знак: НОМЕР_2 , 2010 року випуску, і ухвалою від 21 січня 2024 року вказаний позов залишено без розгляду, заходи забезпечення позову не скасовувалися. Відтак, станом на день винесення оскаржуваної ухвали заходи забезпечення позову по іншій справі були чинними, однак судом повторно накладено арешт на транспортний засіб.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Компанієць Н.Г. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, посилаючись на її законність та обґрунтованість.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Про дату, час, місце розгляду справи учасники справи належним чином повідомлені. Від представника ОСОБА_2 - адвоката Компанієць Н.Г. надійшла заява про відкладення розгляду справи на інший термін, у зв`язку із її зайнятістю в іншій справі. Дане клопотання не підлягає до задоволенню, оскільки безпідставно надано перевагу в участі у іншому суді.

Колегія суддів вважає за можливе на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін.

Розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно зі ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом даних норм, забезпечення позову - це заходи щодо охорони матеріально - правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може сховати майно, продати, знищити або знецінити його, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. При цьому заявник виходить з припущення про ймовірність таких дій і не зобов`язаний подавати суду докази.

Згідно з ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 22.12.2006 р., розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Заходи забезпечення позову визначаються, виходячи із засад розумності, співмірності та враховуючи конкретні обставини справи.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюється судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила: визнати транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat, легковий універсал, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 обєктом спільної сумісної власності; в порядку поділу спільної сумісної власності майна транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat, легковий універсал, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер залишити у власності ОСОБА_1 , зі стягненням з нього грошової компенсації за її частку у спільному майні.

У заявленому позові позивач вказує, що з серпня 2021 року по вересень 2023 року проживала з відповідачем разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне господарство. У період спільного проживання для обслуговування потреб сім`ї ними було придбано у спільну власність автомобіль, реєстрацію якого проведено за відповідачем. 05 січня 2023 року за відповідачем зареєстровано право власності на транспортний засіб марки Volkswagen, модель Passat, легковий універсал, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 . Вважає, що придбаний 05 січня 2023 року автомобіль є їх з відповідачем ОСОБА_1 спільною сумісною власністю, оскільки придбаний у період спільного проживання за спільні кошти та в результаті спільної праці. Однак, відповідач не визнає право спільної сумісної власності на автомобіль.

Таким чином із змісту заявлених вимог вбачається, що у позивача з відповідачем наявний спір щодо вказаного вище транспортного засобу.

Подаючи заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовувала її тим, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідач ОСОБА_1 може переоформити право власності на спірне майно на третю особу, що може утруднити виконання в подальшому рішення суду, зробить обраний нею спосіб захисту прав неефективним та призведе до необхідності звертатися до суду з інших підстав.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, а майно, щодо якого заявник просить вжити заходи забезпечення позову, є предметом спору і відносно даного майна позивач має матеріально правові інтереси, тому застосування виду забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, спроможне забезпечити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, та слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Заявлені заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Окрім того, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції на законних підставах вжито заходів забезпечення позову та обґрунтовано постановлено оскаржувану ухвалу. Підстав для її скасування чи зміни не має.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваною ухвалою судом повторно вжито аналогічні заходи забезпечення позову, які було вжито ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року у справі №303/9017/23 не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до ст.149 ЦПК України суд вирішує питання про наявність або відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, заявлених заявником у справі, незалежно від того, які заходи забезпечення позову вжиті судом по іншій справі.

Таким чином наведені доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

За наведених обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст.375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись нормами статей 149, 150, 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 01 серпня 2024 року.

Головуючий:

Судді: