Справа № 604/398/24
Провадження № 2/604/192/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючої судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради (юридична адреса: вул. Шептицького, 4, смт Підволочиськ, Тернопільський район, Тернопільська область), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача, ОСОБА_1 , - адвокат Драус О.О., яка здійснює представництво інтересів на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1068810 від 20 березня 2024 року, звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що позивач, ОСОБА_1 , та відповідач, ОСОБА_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області шлюб між сторонами було розірвано. На даний час дитина проживає із позивачем, який самостійно займається його вихованням, слідкує за розвитком дитини, забезпечує його усім необхідним, тобто самостійно виконує усі обов`язки, покладені на нього як на батька дитини. ОСОБА_2 , у свою чергу, з 2021 року вихованням дитини не займається, батьківські обов`язки не виконує, не забезпечує дитині належного харчування, не здійснює догляду за ним та не спілкується із ним у належному обсязі. Відповідач свідомо обрала такі життєві умови, за яких повністю ухилилася від виконання батьківських обов`язків, змінювати свою поведінку у кращу сторону не бажає, жодних заборон щодо виховання дитини та спілкування із нею їй не створюють, однак остання ухиляється від виконання батьківських обов`язків. У зв`язку із наведеним, представник позивача вважає, що є усі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав. Також просить стягнути аліменти на малолітнього сина в розмірі 2000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 22 березня 2024 року відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 11 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у цій справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, подали заяву, в якій просять справу розглядати у їх відсутності, позов підтримують та просять задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.

Відповідач, в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, відзив на позов не подала, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не прибув, подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Суд, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

Згідно із копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 26 серпня 2017 року Волочиським РВ ДРАЦС ГТУ юстиції у Хмельницькій області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 26 серпня 2017 року уклали шлюб. Актовий запис №154.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 19 серпня 2019 року Волочиським РВ ДРАЦС ГТУ юстиції у Хмельницькій області, ІНФОРМАЦІЯ_4 у шлюбі у сторін народився син - ОСОБА_3 . Батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Актовий запис №163.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 12 березня 2024 року у справі №604/112/24, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб, виданої виконкомом Підволочиської селищної ради 23 січня 2024 року №102 вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 . До складу сім`ї/зареєстрованих входять: ОСОБА_3 - син, ОСОБА_4 - сестра, ОСОБА_5 - мати.

Згідно із актом обстеження матеріально-побутових умов на предмет спільного проживання та виховання малолітньої дитини за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 06 березня 2024 року, комісією встановлено, що ОСОБА_1 на той час був одруженим, проте, його дружина з 2021 року не бере участі у вихованні сина, оскільки не проживає з чоловіком та сином однією сім`єю. Зі слів ОСОБА_1 дружина перебуває на території Польщі.

Із відповіді на запит від 24 січня 2024 року №2, ФОП педіатр ОСОБА_6 повідомила, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом педіатра ОСОБА_7 з жовтня 2021 року. Дитина за медичною допомогою звертається у супроводі батька, іноді бабусі. Батько за медичною допомогою звертається своєчасно, рекомендації щодо лікування та догляду виконує у повному обсязі, щеплення проведені згідно із календарем щеплень, мати з дитиною за медичною допомогою не зверталася.

Відповідно до довідки №8 від 23 січня 2024 року, адміністрація Підволочиського дошкільного навчального закладу повідомляє про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідує Підволочиський дошкільний заклад з 12 вересня 2022 року. Відповідно до інформації вихователів, дитина систематично відвідує дошкільний заклад. До закладу дитину приводить і забирає батько ОСОБА_1 . Мати, ОСОБА_2 , не цікавиться дитиною та не приймає участі у житті дитини.

Наказом Служби у справах дітей Підволочиської селищної ради Тернопільської області від 08 квітня 2024 року №16-НОД ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поставлено на облік дітей, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням матері - ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків. Згідно з висновком оцінки потреб сім`ї під час розмови дитина про спілкування з матір`ю не згадує.

Актом обстеження умов проживання від 27 березня 2024 року встановлено самостійне виховання ОСОБА_1 свого сина ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . Умови проживання в будинку задовільні, є продукти харчування, місце для відпочинку, одяг відповідно до сезону. Мати з 2021 рокі перебуває за межами України, рідко телефонує, приїжджала один раз.

Рішенням виконавчого комітету від 09 липня 2024 року №176 затверджено Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя селища Підволочиськ Тернопільського району Тернопільської області та відповідність його інтересам дитини. У вказаному висновку зазначено, що з 2021 року ОСОБА_2 не займається вихованням сина, не виконує своїх батьківських обов`язків, не забезпечує дитині необхідного харчування, не проявляє інтересу до його успіхів та невдач, не здійснює догляду за ним, не спілкується, не піклується про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Зазначені обставини орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради розцінює як ухилення матері від виконання батьківських обов`язків та вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звертання до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року визначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою важливі правові наслідки як для батьків, так і для дітей. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише за наявності в діях батьків вини. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Висновком органу опіки, піклування Підволочиської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженим рішенням виконавчого комітету №176 від 09 липня 2024 року, встановлено доцільність позбавлення батьківських прав.

За вказаних обставин судом встановлено, що відповідач не забезпечує своєму сину необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не спілкується з ним в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками.

З цих підстав, беручи до уваги інтереси дитини, необхідність умов її нормального розвитку та виховання, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, позов слід задовольнити та позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд встановив наступне.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (ч. 2 ст. 166 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2 ст. 181 СК України).

Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно частиною другою статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2563 гривні.

В ході судового розгляду суд з`ясував, що дитина проживає із батьком - ОСОБА_1 ; мати - ОСОБА_2 не бере жодної участі у матеріальному утриманні дитини.

ОСОБА_2 є працездатною, стан її здоров`я є задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання дитини.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів, підлягають задоволенню. Слід стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , у твердій грошовій сумі 2000,00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку ОСОБА_3 .

На підставі ст. 141 ЦПК України слід cтягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн та 1211,20 грн судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 141, 258-268, 273, 280, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради (юридична адреса: вул. Шептицького, 4, смт Підволочиськ, Тернопільський район, Тернопільська область), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати ізОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі по 2000 (дві тисячі) гривень, але менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 20 березня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн та на користь держави 1211,20 грн судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Г.Б. Сидорак