ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7264/24 Справа № 214/245/24 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О., Тимченко О.О.

секретар судового засідання - Юрченко Г.О.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс - КР" на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Сіденком С. І. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 15 травня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» (надалі - ТОВ «Житлосервіс-КР») про захист прав споживача.
Позовну заяву мотивовано тим, що, відповідно до судового наказу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто солідарно на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території, за період із січня 2018 року по січень 2021 року, у розмірі 10650 грн. 92 коп., інфляційні втрати у розмірі 709 грн. 06 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 412 грн. 53 коп. та судовий збір у розмірі 227 грн. 00 коп.

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року вказаний судовий наказ скасовано.

Разом з тим, грошові кошти були списані з рахунку позивачки за день до винесення ухвали про скасування судового наказу, що є неприпустимим.

Позивачкою було направлено на адресу державного виконавця ухвалу про скасування судового наказу, але жодних дій не відбулось.

Посилаючись на норми ст. 444 ЦПК України, ст. 1212, 1213 ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів», позивачка просила суд: стягнути з ТОВ «Житлосервіс-КР» на її користь стягнуті кошти, відповідно до судового наказу, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2023, у розмірі 10650,92 грн., інфляційні втрати у розмірі 709,06 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 412,53 грн. та судовий збір у розмірі 227,00 грн.; стягнути з ТОВ «Житлосервіс-КР» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Житлосервіс-КР» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті грошові кошти у розмірі 11999,51 грн. у рамках виконавчого провадження № 73528725 та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ТОВ «Житлосервіс-КР» до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Житлосервіс-КР», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд невірно визначився із правовідносинами у справі та не врахував, що позивачкою обрано невірний спосіб захисту порушених прав, оскільки вирішення питання повернення коштів, які було стягнуто в ході виконання судового наказу, підлягає вирішенню у спосіб, визначений ЦПК України, а саме шляхом здійснення повороту виконання рішення у порядку статті 444 ЦПК України, а не стягнення безпідставно набутих коштів у порядку статті 1212 ЦК України.
Не погоджується відповідач з висновком суду першої інстанції щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які є безпідставними та не підлягають стягненню, у зв`язку з обраням позивачкою неналежного способу захисту порушеного права.
08 серпня 2024 року представником позивачки ОСОБА_1 - адвокатом Морозовим В.Ю., через Електронний кабінет, подано відзив на апеляційну скаргу, який не може бути прийнятий колегією суддів до уваги, оскільки, в порушення вимог ч. 1 ст. 360 ЦПК України, відзив подано з порушенням строків, визначених в ухвалі суду про відкриття апеляційного провадження від 24 червня 2024 року (відповідно до довідок про доставку електронних документів копія апеляційної скарги представником позивачки адвокатом Морозовим В.Ю. була отримана об 23 годині 20 хвилин 11 червня 2024 року, копія ухвали про відкриття апеляційного повадження об 15 годині 23 хвилин 26 червня 2024 року, тобто останнім днем строку на подачу відзиву було 11 липня 2024 року).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ТОВ «Житлосервіс-КР» - Савчука С.С., який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Рясного В.Д., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що судовим наказом Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , стягнуто солідарно на користь ТОВ «Житлосервіс-КР» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку і прибудинкової території, за період із січня 2018 року по січень 2021 року, у розмірі 10650 грн. 92 коп., інфляційні втрати у розмірі 709 грн. 06 коп., 3% річних від простроченої суми в розмірі 412 грн. 53 коп. та судовий збір у розмірі 227 грн. 00 коп.
Постановою головного державного виконавця Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.12.2023 відкрито виконавче провадження № 73528725 на підставі судового наказу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 лютого 2021 року.
Згідно постанови головного державного виконавця Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.12.2023, з ОСОБА_2 підлягає до стягнення 1199,95 грн. виконавчого збору, а згідно постанови від 07.12.2023 для боржниці ОСОБА_2 визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 305,00 грн.
Згідно виписки з карткового рахунку позивачки ОСОБА_1 , 22.12.2023 відбулося стягнення у розмірі 13504, 46 грн.
Постановою головного державного виконавця Саксаганського відділу ДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса від 25.12.2023 виконавче провадження закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року, за заявою боржниці ОСОБА_8 , судовий наказ від 15.02.2021 - скасовано.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції керувався положеннями статті 1212 ЦК України та виходив з того, що правовою підставою набуття ТОВ «Житлосервіс-КР» грошової суми у розмірі 11999,51 грн став судовий наказ Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.02.2021, який скасований ухвалою цього ж суду від 19.12.2023. За таких обставин, сума у розмірі 11999,51 грн, яка стягнута з боржниці ОСОБА_1 на користь стягнувача ТОВ «Житлосервіс-КР» відповідно до судового наказу вважається такою, що підлягає поверненню, оскільки правова підстава її набуття відповідачем згодом відпала.
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступні обставини.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня
2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає, з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частиною четвертою статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У справі, яка переглядається апеляційним судом, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила суд стягнути з ТОВ «Житлосервіс-КР» на її користь кошти, які були стягнуті з неї у межах виконання судового наказу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 15 лютого 2023 року, який згодом було скасовано.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).
Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших).
Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.
Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.
При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.
Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 29 вересня 2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19, від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження № 12-61гс21 (пункт 148)).
Як встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 ставить перед судом питання щодо стягнення з відповідача з ТОВ «Житлосервіс-КР» безпідставно отриманих грошових коштів в межах виконання судового наказу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 15 лютого 2023 року, який згодом було скасовано.
Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 171 ЦПК України встановлено, що у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він:1) закриває провадження у справі;2) залишає позов без розгляду;3) відмовляє в позові повністю;4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Згідно ч. ч. 5, 6 ст. 444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Частинами 9, 10 ст.444 ЦПК України передбачено, що якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи. Така заява розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника у двадцяти денний строк з дня надходження заяви, проте їх неявка не перешкоджає її розгляду.
Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року №13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.
Таким чином, питання щодо повернення сум, стягнутих за судовим наказом, який вподальшому було скасовано, відбувається в порядку визначеному статтею 444 ЦПК України, тобто в порядку повороту викораня судового рішення, а не шляхом подарня нової позовної заяви.
Посилання ж суду першої інстанції на статтю 1212 ЦК України, якою врегульовано правовідносини щодо безпідставного набуття та збереження майна, є помилковим, оскільки вказана правова норма не регулює правовідносини сторін.
На підставі викладеного вище, колегія суддів відмовляє в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Житлосервіс-КР» про захист прав споживача у зв`язку з обранням невірного способу захисту порушеного права та роз`яснює ОСОБА_1 її право звернутися до суду із заявою про поворот виконання судовгого наказу Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 15 лютого 2023 року.
За такої підстави відмови в позові, оцінка іншим доводам заявлених вимог та запереченням на них не надається для уникнення можливої преюдиційності.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів стягує з позивачки на користь відповідача судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, у загальному розмірі 1 816,80 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Житлосервіс - КР" задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2024 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» про захист прав споживачів - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлосервіс-КР» судові витрати понесені на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2024 року.

Головуючий:

Судді: