Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 листопада 2024 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва гуденко О.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення реального розміру земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

25.11.2024 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача в якому просить: 1) призначити судову земельно-технічну експертизу для встановлення реального розміру земельної ділянки за кадастровим номером :16:052:0013 за адресою: АДРЕСА_1 ; 2 )визначити реальний розмір земельної ділянки за кадастровим номером :16:052:0013 за адресою: АДРЕСА_1

В обгрнутування позову посилається на те, що рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 01.08.2023 у справі № 490/5072/21 за ОСОБА_1 порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 визнано право власності на 2/3 споруди житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових споруд за адресою : АДРЕСА_1 та земельну ділянку розміром 0,0561 га під домоволодінням АДРЕСА_1 . 11.04.2024 року Позивач звернулася з заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :16:052:0013 за адресою: АДРЕСА_1 , на яку за нею визнано право власності по рішенню Центрального районного суду м.Миколаєва у справі № 490/5072/21. 11 квітня 2024 року державним реєстратором прийнято рішення про відмову у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що відповідно до поданих Позивачем документів за нею визнається право власності на 2/3 часток земельної ділянки розміром 0,0561 га під володінням АДРЕСА_1 , а згідно з відомостями Державного земельного кадастру земельна ділянка має площу 0,0797 га, що значно відрізняється від площі, яка зазначена в наданих Позивачем документах. При цьому, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю по АДРЕСА_1 за № ІVMK 014379 виданого 14.09.2009 р. Миколаївською міською радою народних депутатів, площа земельної ділянки складає 0,0841 га. Тоді як в відповідно до витяга з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.03.2024 площа даної земельної ділянки за кадастровим номером :16:052:0013 за адресою: АДРЕСА_1 складає 0,0797 га. А відповідно до технічного паспорту №849 від 18.10.2023 року загальна площа даної земельної ділянки складає 876 м.кв., що становить 0,0876 га. Таким чином реальна площа даної земельної ділянки точно не визначена та відрізняється між собою по інформації в державному акті, витягу з Державного земельного кадастру, судовому рішенні та технічному паспорті, що стало перешкодою в оформленні спадкових справ Позивачки. Саме неможливість реалізації своїх спадкових прав і стала причиною звернення з цим позовом.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до п.п. 4,5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Стаття 152 Земельного кодексу України Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Отже, способи захисту земельних прав поділяють на : речово-правові; зобов`язально-правові; спеціальні способи захисту земельних прав.

Речово-правові способи захисту прав на землю безпосередньо спрямовані на захист суб`єктивного права власності на землю чи права землекористування осіб, які на момент порушення права не перебувають у зобов`язальних відносинах з порушником. До такого способу захисту земельних прав належать: визнання прав на земельну ділянку; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння (віндикаційнийпозов); вимога власника земельної ділянки або землекористувача усунути порушення у здійсненні їхніх прав, які непов`язані з позбавленням володіння земельною ділянкою (негаторний позов)та інші.

Зобов`язально-правові способи захисту мають на меті захист прав суб`єкта як учасника зобов`язальних відносин. До зобов`язально-правових способів захисту належать: відшкодування збитків, заподіяних невиконанням або неналежними виконанням умов договорів (відчуження, придбання, оренди (суборенди) земельної ділянки тощо); повернення власникові наданої у користування за договором оренди земельної ділянки та інші.

Спеціальні способи захисту земельних прав стосуються особливих випадків порушення прав власників земельних ділянок і землекористувачів. Вони зумовлені особливим колом уповноважених чи зобов`язаних осіб і надзвичайними обставинами, як-то : визнання угоди щодо земельної ділянки недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, які порушують права власників земельних ділянок і землекористувачів, тощо

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права

З огляду на встановлені статтею 152 Земельного кодексу України способи захисту прав на земельні ділянки та визначені статтею 16 ЦК України та статтею 5 ЦПК України вимоги щодо ефективності способу захисту права, позивач у спорі про захист прав на земельну ділянку може пред`явити будь - яку позовну вимогу, яка не передбачена законом або договором, а суд може захистити порушене право у заявлений спосіб, у тому числі й шляхом визнання відсутнім права, але за умови, що такий спосіб захисту прав на земельну ділянку, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв`язку з порушенням права, тобто, є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред`явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права.

Враховуючи вищевикладене , позивачу слід обгрунтувати заявлений спосіб , а саме чим саме відповідачем порушується його законне право , яким чином такий спосіб відновлює його законне право , яким чином цей спосіб співвідноситься з можливими способами захисту прав землевласників, передбаченими зазначеними нормами права.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За приписами ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначаєекспертизу усправі засукупності такихумов: дляз`ясування обставин,що маютьзначення длясправи,необхідні спеціальнізнання усфері іншій,ніж право,без якихвстановити відповідніобставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч.1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Отже, позивачу необхідно надати заключення експерта, або обгрунтувати наявності перешкод з боку відповідача чи інших співвласників земельної ділянки у проведнні такої зеемльно-технічної експертизи.

Враховуючи викладене суддя приходить до висновку, що позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у ст. 175 ЦПК України, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, що відповідає вимогам ст. 185 ЦПК України.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, суд зауважує, що залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеногоЦивільним процесуальним кодексом України, що не суперечить вимогам закону, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визначення реального розміру земельної ділянки -залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали, шляхом подання заяви у новій редакції з наданням відповідних документів.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Водночас роз`яснюю, що невиконання до вказаного строку вимог не позбавляє права повторного звернення до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.А. Гуденко