Справа № 610/2613/24
Провадження № 2-о/610/67/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2024 Балаклійський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді Феленка Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Афоніної Д.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

законного представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Балаклія Харківської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції заявника та заперечень заінтересованої особи.

23 липня 2024 року заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інтереси якої представляє як законний представник її батько ОСОБА_2 , звернулася до Балаклійського районного суду Харківської області з заявою про видачу обмежувального припису, у якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 на строк 6 місяців, яким визначити такі тимчасові обмеження її прав, а саме:

- обмежити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спілкуванні з постраждалою дитиною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наближатися на відстань 100 метрів до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місця її проживання та навчання.

В обґрунтування заяви заявник зазначила, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є її матір`ю, проте з 23.10.2023 вони проживають окреме через те, що ОСОБА_3 вчинила відносно неї, її сестри ОСОБА_2 та їх брата ОСОБА_2 домашнє насильство.

Під час спільного проживання ОСОБА_3 завдавала їй тілесних ушкоджень, висловлювалася нецензурною лайкою, внаслідок чого їй були завдані моральні страждання. Постійні погрози з боку ОСОБА_3 стали підставою для припинення спілкування з нею, проте вона не залишає заявника у спокої, весь час її переслідує, постійно телефонує та погрожує забрати до Вірменії.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , інтереси якої представляв як законний представник її батько ОСОБА_2 , свою заяву підтримала та пояснила, що її мати під час спільного проживання постійно застосовувала до неї фізичне насильство. На теперішній час вона переслідує її, погрожує забрати у Вірменію, вчиняє сварки, під час яких висловлюється нецензурною лайкою.

Законний представник заявника в судовому засіданні підтвердив слова своєї доньки. Також пояснив, що за вказаними вище фактами вони ні до правоохоронних органів, ні до соціальних служб раніше не зверталися, оскільки в їх родині це не прийнято.

Заінтересована особа у судовому засіданні заперечувала проти вимог заяви, просила відмовити в її задоволенні. При цьому пояснила, що ні фізичного, ні психологічного насильства до своїх дітей вона ніколи не застосовувала, завжди відносилася до них з любов`ю. На теперішній час у неї з її колишнім чоловіком ОСОБА_2 склалися неприязні відносини, через які він налаштовує дітей проти неї, не дозволяє їй спілкуватися з ними. Також пояснила, що не переслідує своїх дітей, а лише намагається зустрітися з ними, щоб поспілкуватися та налагодити стосунки.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

24.07.2024 заяву ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису було прийнято до розгляду Балаклійського районного суду Харківської області, відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні.

26.07.2024 через канцелярію до суду надійшли заперечення заінтересованої особи ОСОБА_3 , до яких остання долучила письмові докази на підтвердження своїх доводів.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом РАЦС Балаклійського районного управління юстиції Харківської області 21.02.2009, батьками неповнолітньої ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - заінтересована особа у справі.

Згідно з постановою Балаклійського районного суду Харківської області від 11.01.2024 по справі № 610/2935/23 (3/610/47/2024) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була визнана винуватою та на неї було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Як убачається з описової частини вказаної постанови, 23.10.2023 о 09:00 год ОСОБА_3 у присутності неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинила сварку зі своєю свекрухою ОСОБА_4 , розмовляла на підвищених тонах із застосуванням нецензурної лайки, чим вчинила домашнє насильство психологічного характеру, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілих.

Також в судовому зсіданні були досліджені долучені до матеріалів справи стороною заявника аудіо- та відео- записи. Проте, на вказаних записах будь-якої протиправної поведінки, у т.ч. нецензурних висловлювань, з боку заінтересованої особи ОСОБА_3 зафіксовано не було.

Заінтересованою особою ОСОБА_3 на підтвердження своїх доводів були надані такі докази.

Відповідно до постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 11.01.2024 по справі № 610/2941/23 (3/610/50/2024), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного суду від 15.05.2024, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП відносно ОСОБА_3 було закрито за відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

З інформації, наданої дирекцією Балаклійського ліцею № 2 Балаклійської міської ради Харківської області, № 01-20/190 від 27.11.2023 вбачається, що батько дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборонив матері спілкуватися з дітьми. Мати постійно приділяє увагу вихованню дітей, спілкується з класними керівниками, цікавиться їх навчанням. Проявів насильства щодо старших дітей класними керівниками не було помічено.

Згідно з характеристикою від 03.01.2024 вих № 1, наданої ТОВ "Реван", ОСОБА_3 за час роботи на вказаному підприємстві зарекомендувала себе з позитивного боку, доброзичлива, працьовита, порядна, шкідливих звичок не має.

З довідок № 382 та № 422 від 01.11.2023 встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, з постанови Балаклійського районного суду Харківської області від 10.11.2023 по справі № 610/1840/23 (3/610/568/2023), залишеної без змін постановою Харківського апеляційного суду від 30.01.2024, встановлено, що ОСОБА_2 було визнано винуватим та на нього було накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Як убачається з описової частини вказаної постанови 29.09.2023 у другій половині дня ОСОБА_2 вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, під час якого висловлювався в адресу останньої нецензурною лайкою та наніс удар по обличчю, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю потерпілої.

Норми права, які застосував суд.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", який є основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини.

Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною 3 статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з положеннями пункту 3 частини 1 статті 350-4 ЦПК України, у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Мотиви суду.

Зважаючи на вимоги Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" та статті 350-2 ЦПК України, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі.

Враховуючи положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення України та Кримінальному кодексу України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Обмежувальний припис за своєю суттю є заходом тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на кривдника - не після притягнення кривдника до адміністративної чи кримінальної відповідальності (що є тривалим у часі), а одразу після вчинення домашнього насильства, для унеможливлення його продовження чи повторення.

Особою, що вчинила домашнє насильство (в рамках цивільного процесу набуває статусу заінтересованої особи) слід вважати особу, на яку вказує особа, яка зазнала домашнього насильства (її представник, законний представник, інші представники визначені частиною 1 статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"), з урахуванням тих вимог, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків. Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису необхідно надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Заслухавши пояснення заявника, її законного представника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що докази, надані заявником та його законним представником на обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_3 домашнього насильства відносно своєї доньки ОСОБА_1 , не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для заявника, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом.

Так, єдиним доказом вчинення стосовно заявника з боку ОСОБА_3 психологічного насильства є постанова Балаклійського районного суду Харківської області від 11.01.2024 по справі № 610/2935/23 (3/610/47/2024). Суд зазначає, що висловлювання нецензурною лайкою в присутності неповнолітньої особи дійсно може завдати шкоди психічному здоров`ю такої особи. Разом з цим, як було вказано вище, ОСОБА_3 виражалася нецензурною лайкою не в бік своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_1 , а в бік своєї свекрухи ОСОБА_4 під час сварки з останньою. ОСОБА_1 , в свою чергу, була невольним свідком зазначеної сварки.

Отже, суд доходить висновку, що зазначені обставини не можуть бути єдиною підставою для видачі обмежувального припису.

Будь-яких інших належних, допустимих та достовірних доказів, які б свідчили про те, що зацікавлена особа ОСОБА_3 вчиняє відносно заявника ОСОБА_1 фізичне або психологічне насильство, щодо запобігання якому у суду були б підстави застосувати положення Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", в матеріалах справи відсутні, а також судом в ході розгляду заяви не встановлено.

Натомість заінтересованою особою ОСОБА_3 надано суду докази її належної поведінки по відношенню до своїх неповнолітніх дітей, що підтверджується зазначеною вище інформацією з Балаклійського ліцею № 2.

Крім того, як було встановлено судом, саме законний представник заявника ОСОБА_2 29.09.2023 застосував відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_3 психологічне та фізичне насильство.

Суд зазначає, що пояснення заявника та її законного представника не можуть бути прийняті судом до уваги і не можуть бути визначальними у вирішенні цього питання, за відсутності інших доказів, що доводили б вчинення будь-якого насильства з боку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_1 .

Під час судового розгляду суд дійшов висновку, що підставою звернення до суду з даною заявою стали саме неприязні відносини, що склалися між колишнім подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За встановлених судом обставин, відносини між заявником та заінтересованою особою не є такими, за умови яких суд дійшов би до висновку про наявність домашнього насильства та необхідність застосування відносно заінтересованої особи обмежувальних приписів з метою протидії домашньому насильству відповідно до статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Оцінивши ризики продовження та повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд доходить висновку про відсутність підстав для видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_3 , оскільки заявником та його законним представником не доведено вчинення до ОСОБА_1 насильства з боку її матері ОСОБА_3 .

Матеріали справи не містять доказів того, що існують ризики настання тяжких або особливо тяжких наслідків домашнього насильства, а застосування обмежень не є обґрунтованими.

При ухваленні рішення суд також враховує положення статей 141, 150-155, 157 Сімейного кодексу України, якими визначено рівність прав та обов`язків матері та батька щодо дитини, а також передбачені права та обов`язки батьків щодо своїх дітей, у т. ч. право на безперешкодне спілкування між собою.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих, та переконливих доказів факту вчинення насильства заінтересованою особою щодо заявника, настання наслідків його вчинення, суд дійшов висновку, що заявником не вірно обрано спосіб захисту порушеного права та про відсутність будь-яких правових підстав для задоволення заяви.

Судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Враховуючи вищенаведене, керуючись Законом України "Про запобіганню та протидію домашньому насильству", статтями 141, 150-155, 157 Сімейного кодексу України, статтями 141, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , законним представником якої є ОСОБА_2 , заінтересована особа - ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Заявник: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 .

Законний представник заявника: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складено 31 липня 2024 року.

СуддяЮ.А. Феленко