Справа № 450/4343/23 Провадження № 2/450/252/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2024 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Добош Н.Б.

при секретарі Хамуляк Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про предмет позову : здійснення поділу будинку розташованого в АДРЕСА_1 , що є об`єктом спільної сумісної власності; визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину будинку розташованого за адресою АДРЕСА_1 ,-

стислий виклад позиції позивача та відповідача :

підстава позову (позиція позивача : сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.02.1997 року. Перебуваючи в шлюбі сторонами придбано житловий будинок, згідно договору купівлі-продажу від 12.12.1997 року, реєстрацію якого здійснено 21.01.1998 року у Львівському бюро технічної інвентаризації та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 47 у АДРЕСА_1 . Житловий будинок складається з однієї житлової кімнати площею 13, 6 кв.м., кухні, комори, коридора, загальною площею 38, 9 кв.м. До житлового будинку відносить сарай. Останнім часом, взаємовідносини між сторонами погіршилися, через постійні сварки, які виникають з приводу роподілу обов`язків між ними. Відповідач кожного разу при черговій сварці, наголошує, що позивач проживає в його будинку. Позивач вважає, що будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя і сторони володіють ним в рівних частинах. Позивач неодноразово зверталася до відповідача, щодо мирного розподілу вказаного будинку, однак відповідач заперечує право позивача на житловий будинок. У зв`язку із чим позивач змушена звернутися до суду, за захистом свого порушеного права. На підставі наведеного просить позовні вимоги задоволити.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подала на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.02.1997 року, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 28.02.1997 року.

20.12.1997 року ОСОБА_2 , придбав житловий будинок по АДРЕСА_1 , що стверджується копією договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 20.12.1997 року, державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Підгірняк Н.С., зареєстрований в реєстрі за № 4829.

21.01.1998 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки, ОСОБА_2 видано реєстраційне посвідчення на право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за № 1.

Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок по АДРЕСА_1 , виготовленого 20.05.1993 року Львівським бюро технічної інвентаризації, такий складається з А-1 житловий будинок , а-1 криниця, Б сарай, № 1 ворота та № 2 огорожа. Житловий будинок загальною площею 38, 9 кв.м., житловою площею 13, 6 кв.м., допоміжною площею 25, 3 кв.м.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Отже, у сімейному законодавстві діє принцип спільності майна подружжя та частки чоловіка і дружини є рівними.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Таким чином судом встановлено, що житловий будинок за адресою по АДРЕСА_1 , набутий у власність за час перебування сторонами у шлюбі. Тому виходячи, із презумпції належності подружжю на праві спільної сумісної власності будь-якого майна, набутого під час шлюбу, суд приходить до висновку, що житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

Статтями 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Таким чином, спірне нерухоме майно набуте подружжям під час перебування у шлюбі, підлягає поділу між ними в рівних частинах. Належних і допустимих доказів на спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, відповідачем не надано, що є його процесуальним обов`язком.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 30.05.2020 року у справі № 957/709/15-ц.

Враховуючи встановлені обставини в справі дослідженими доказами, суд приходить до висновку, що заявлений позов, є підставним, та підлягає задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ,- задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 607, 50 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , с. Лани, Львівський район, Львівська область.

Повний текст судового рішення складено 05.07.2024 року.

СуддяН. Б. Добош