Справа № 496/7620/23
Провадження № 2/496/156/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пасечник М.Л.

за участю секретаря - Черних Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації,

В С Т А Н О В И В:

Представник приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (далі - ПрАТ «СК «Уніка») звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «Уніка» в порядку суброгації у якості відшкодування завданої майнової шкоди 129 936,19 грн. та судові витрати у розмірі 2684 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 14.01.2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» та ТОВ «Мапеі Україна» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско Corporate» №030140/4100/0000124. Предметом даного договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. За змістом п.1.2.1 договору, страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо - транспортна пригода. Як вбачається з відповіді від НПУ, ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ №521313, 30.09.2020 року на a/дорозі М-05 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів: «ВАЗ 21043» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 ». Як вбачається з постанови Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/4307/20 від 01.12.2020 року, 30.09.2020 року о 13:20 год. за адресою: Одеська область, М05 450 км, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_2 , при виїзді з автозаправочної станції не надав переваги в русі транспортному засобу Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по автодорозі М05, шосе Київ-Одеса, 450 км. та скоїв з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Відповідно до постанови Біляївського районного суду Одеської області по справі №496/4307/20 від 01.12.2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Дана Постанова не була оскаржена та набрала законної сили 11.12.2020 року. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку. 05.10.2020 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» з заявою №00376719 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору Каско №030140/4100/0000124. Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ПрАТ «СК «Уніка» 05.10.2020 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, про що складено протокол огляду транспортного засобу та замовлено проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу у суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 . Відповідно до звіту №7439 суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 19.11.2020 року, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 154 010, 81 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 111 485,27 грн. Відповідно до Рахунку №СНС4404790-1 від 06.10.2020 року ТОВ «Автодім Атлант-М» вартість відновлювального ремонту «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 127 329,62 грн. Як вбачається зі страхового акту №00376719 від 19.10.2020 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 124 329,62 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ТОВ «Автодім Атлант-М», що підтверджується платіжним дорученням №178072 від 21.10.2020 року. 17.11.2020 року ПрАТ «СК «Уніка» було додатково оглянуто пошкоджений автомобіль та виявлено додаткові пошкодження. Відповідно Рахунку №С4408206 від 19.11.2020 року ТОВ «Автодім Атлант-М» вартість додаткового відновлювального ремонту «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 5 606,57 грн. Як вбачається зі страхового акту №00376719/доплата від 19.11.2020 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по договору, Страховиком - ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 5606,57 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ТОВ «Автодім Атлант-М», що підтверджується платіжним дорученням №183739 від 20.11.2020 року. Таким чином, ПрАТ «СК «УНІКА» виконало свої зобов`язання перед страхувальником, згідно умов договору страхування. Сума виплаченого страхового відшкодування за договором: загальна вартість відновлювального ремонту «Volkswagen Transporter» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно рахунків ТОВ «Автодім Атлант-М» 127329,62+5606,57 = 132 936,19 грн.; франшиза за договором п. 1.2.2 (600000,00*0,5%)= 3000,00 грн.; сума страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Уніка» (132936,19 грн.-3000) = 129 936,19 грн. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, власник автомобіля «ВАЗ 21043» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким в момент ДТП керував ОСОБА_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відомостями з Централізованої бази МТСБУ. Таким чином, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» - в порядку суброгації. На підставі викладеного, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але на адресу суду надіслав письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснити за його відсутності.

Судом, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.01.2020 року між ПрАТ «СК «Уніка» (Страховик) та ТОВ «Мапеі Україна» (Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско Corporate» №030140/4100/0000124. Строк дії договору з 17.01.2020 року по 16.01.2021 року.

Предметом даного договору були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням, зокрема транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. За змістом п.1.2.1 договору, страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо - транспортна пригода. Розмір франшизи - 0,5% (п.1.2.2. договору).

Додатком до договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско Corporate» №030140/4100/0000124 є умови страхування.

З відповіді від НПУ вбачається, що 30.09.2020 року на а/д М-05 Київ-Одеса 450 км. 2 м. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21043, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 (індивідуальний власник) та автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 (водій юридичної особи, який має право керування транспортним засобом).

Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 01.12.2020 року по справі №496/4307/20 ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу на користь держави у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Постановою суду встановлено, що 30.09.2020 року о 13:20 год. в Одеська область, М-05 450 км, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_2 , при виїзді з автозаправочної станції не надав переваги в русі транспортному засобу Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по автодорозі М05, шосе Київ-Одеса, 450 км. та скоїв з ним зіткнення. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальним збитком. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.10.2 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 11.12.2020 року.

02.12.2020 року Біляївським районним судом Одеської області винесено постанову про виправлення описки, допущеної у постанові Біляївського районного суду Одеської області від 01.12.2020 року по справі № 496/4307/20 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП, а саме вказано вірно прізвище правопорушника « ОСОБА_4 ».

05.10.2020 року ОСОБА_5 звернувся до ПрАТ «СК «Уніка» з заявою №00376719 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №030140/4100/0000124. У заяві описано подію та вказано, що водієм, який керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_2 .

Власником автомобілю Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , є ТОВ «Мапеі Україна», що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 має посвідчення водія серії НОМЕР_4 .

Відповідно до наказу ТОВ «Мапеі Україна» №КІІ-47 від 05.02.2018 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду помічника інженера-технолога з 05.02.2018 року.

05.10.2020 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , про що складено протокол огляду транспортного засобу.

19.11.2020 року суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_3 було складено звіт №7439 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 154 010, 81 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 111 485,27 грн.

Відповідно до рахунку № НОМЕР_5 -1 ТОВ «Автодім Атлант-М» від 06.10.2020 року, вартість ремонту автомобілю Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 127 329, 62 грн. (з ПДВ). Вказаний рахунок було видано ТОВ «Мапеі Україна».

Як вбачається зі страхового акту №00376719 від 19.10.2020 року, ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та виплату страхового відшкодування Страхувальнику - ТОВ «Мапеі Україна» за договором в розмірі 124 329,62 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ТОВ «Автомобільний дім Атлант-М».

21.10.2020 року ПрАТ «СК «Уніка» були перераховані на рахунок ТОВ «Автомобільний дім Атлант-М» грошові кошти у сумі 124 329,62 грн., призначення платежу: страхове відшкодування зр.дор. №030140/4100/0000124 від 14.01.2020 року, без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №178072.

17.11.2020 року ПрАТ «СК «Уніка» було додатково оглянуто пошкоджений автомобіль Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_1 та виявлено додаткові пошкодження, про що складено протокол огляду транспортного засобу.

Відповідно до рахунку ТОВ «Автодім Атлант-М» №С4408206 від 19.11.2020 року вартість додаткового відновлювального ремонту «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 5 606,57 грн. (з ПДВ).

Згідно страхового акту №00376719/доплата від 19.11.2020 року, ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рішення про визнання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та виплату страхового відшкодування Страхувальнику - ТОВ «Мапеі Україна» за договором в розмірі 5606,57 грн. шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок ТОВ «Автодім Атлант-М».

20.11.2020 року ПрАТ «СК «Уніка» були перераховані на рахунок ТОВ «Автомобільний дім Атлант-М» грошові кошти у сумі 5606,57 грн., призначення платежу: страхове відшкодування зр.дор. №030140/4100/0000124 від 14.01.2020 року, без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням №183739.

04.12.2020 року та 15.02.2021 року представником ПрАТ «СК «Уніка» були надіслані на адресу ОСОБА_1 досудові вимоги №28664, в яких зазначено про необхідність відшкодування завданих збитків у розмірі 129 936, 19 грн.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди (30.09.2020 року), власник автомобіля «ВАЗ 21043», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується відомостями з Централізованої бази МТСБУ.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, факт завдання шкоди ТОВ «Мапеі Україна» як власнику автомобіля, який потрапив в дорожньо-транспортну пригоду з вини ОСОБА_1 - відповідача по справі, не потребує окремого доказування. Постанова Біляївського районного суду Одеської області від 01.12.2020 року по справі №496/4307/20 є обов`язковою для суду.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який містить спеціальні норми щодо регулювання даних правовідносин.

Статтею 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон) встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно із п. 22.1. ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону визначено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція була викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування», який був чинним на момент настання дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну (ст. 980 ЦК України).

Отже, Цивільний кодекс України передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності.

Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів.

Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

Таким чином, регрес, це нове право що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов`язок за страховим зобов`язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов`язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу.

Відповідно п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Із правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення з особи, винної у настанні страхового випадку, сум виплаченого страховою компанією страхового відшкодування, викладеного в постанові від 25.12.2013 у справі № 6-112цс13 вбачається, що при розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив наступний правовий висновок: у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). При цьому, перебіг позовної давності не змінюється і він обчислюється від дня настання страхового випадку (ч.1 ст.261, ст.262 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц, вказано, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону № 1961-IV, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 зазначеного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Розмежовує поняття «регрес» та «суброгація» і Верховний Суд у своїй постанові від 30.01.2019 року у справі № 755/9320/15-ц, та зазначає, що під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Право регресу регулюється частиною першою статті 1191 ЦК України.

Страхувальник, який отримав майнову шкоду, набув право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача.

Таким чином, у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, а саме, страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відтак, до ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на підставі ст. 993 ЦК України - в порядку суброгації.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 13.05.2020 року у справі № 219/1704/17 вказано, що за загальним правилом тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, покладається на позивача.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки вони містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача завданих збитків в порядку суброгації.

Аналізуючи надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору ПрАТ «СК «Уніка» правомірно заявлені вимоги до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку суброгації, а тому позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню завдана шкода в порядку суброгації у сумі 129 936, 19 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 993, 980, 1166, 1187,1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12-13, 76-81, 82, 89, 141, 258-259, 263-265, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку суброгації - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6-В, ) суму сплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 129 936, 19 грн. (сто двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять шість грн. 19 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6-В, ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Суддя М.Л. Пасечник