Справа № 946/873/24
Провадження № 2/946/1849/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31 липня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -
02.02.2024 року позивачі звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ОСОБА_1 , право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 17/21 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; а також визнати за ОСОБА_2 , право власності у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 13/84 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю № 1500/02-14 від 19 грудня 2023 року державний нотаріус Ізмаїльської державної нотаріальної контори позивачкам було повідомлено про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами у спадкодавця згідно діючого законодавства.
Представник позивачів в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.
Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення народного суду міста Ізмаїла Одеської області від 04 січня 1974 року по справі № 2-931, ОСОБА_4 належить частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями АДРЕСА_1 був збудований у період до 1991 року. Згідно п. 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.
У своєму листі № 8.4-35/18/1 від 23.02.2016 року, Міністерство юстиції України зазначило: «Враховуючи наведене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі».
Отже, будинки, які побудовані до 1992 року не підлягають введенню в експлуатацію, не належать до самочинного будівництва і документом, який підтверджує відповідність його будівельним нормам, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року N 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 14.01.1993 року відділом ЗАГСу Ізмаїльського міськвиконкому, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Після смерті ОСОБА_4 згідно ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.
Згідно ч. 1 ст. 534 ЦК УРСР (1963 року) - кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.
Встановлено, що ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області 21 березня 1985 року за № 2-931, згідно якого вона заповіла спадкове майно позивачці, ОСОБА_6 .
Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 77482723 від 27.06.2024 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою Одеської області, заповіт ОСОБА_4 від 21.03.1985 року, зареєстрований за № 2-931 не змінювався та не скасовувався.
Осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, незалежно від змісту заповіту відповідно до ст. 535 ЦК УРСР (1963 року), немає.
Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вступиkf в управління спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно мешкала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується будинковою книгою будинку АДРЕСА_1 , тобто вважається такою, що прийняла спадщину.
Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 24.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_5 , згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , належна спадкодавцю на підставі рішення народного суду міста Ізмаїла Одеської області від 04 січня 1974 року по справі № 2-931.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до заповіту від 20 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфіменко М.Д. та зареєстрованого в реєстрі під № 6125, ОСОБА_5 частину житлового будинку з надвірними спорудами під АДРЕСА_1 він заповів: 1/6 частину ОСОБА_2 і 2/6 частини ОСОБА_1 . Земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , на якій розташована зазначена вище частина житлового будинку з надвірними спорудами він заповів: ОСОБА_2 і ОСОБА_1 в рівних частках кожній.
Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 77580163 від 08.07.2024 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Горючкіною О.М., заповіт ОСОБА_5 від 20.12.2007 року, зареєстрований за № 6125 не змінювався та не скасовувався.
Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст. 1241 ЦК України, особою, яка має право на обов`язкову частку являється донька ОСОБА_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданого 30.08.1994 року відділом реєстрації актів громадського стану Ізмаїльського міськвиконкому, оскільки на час смерті батька ОСОБА_5 була малолітньою, та спадкує 1/14 частину спадкового майна.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини до Ізмаїльської державної нотаріальної контори, тобто відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачок неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачками вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачок на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, ст.ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, --
Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_4 ) про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 ), в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 17/21 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ), в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 13/84 частин житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 31.07.2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар