Номер провадження: 22-ц/813/2658/24
Справа № 504/1584/19
Головуючий у першій інстанції Вінська Н.В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Лозко Ю.П.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.,

учасники справи:

стягувач ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 березня 2023 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,позивач Департамент комунальної власності Одеської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання судового наказу № 504/1584/19 від 20.08.2019 року про стягнення аліментів на дитинутаким, що не підлягає виконанню, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.05.2019 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що при ознайомленні з матеріалами справи було з`ясовано, що судовий наказ було видано помилково, передчасно, адже суд, у який звернувся ОСОБА_1 повинен був відмовити їй у виданні судового наказу, оскільки вона не надала доказів того, що є матір`ю дитини, на яку здійснюється стягнення. Відповідно до Свідоцтва про народження дитини № НОМЕР_1 від 21.09.2005 року, актовий запис № 767 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Ретельно вивчивши заяву, додатки, матеріали справи не вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , будь-яких документів з цього приводу не надано, а у межах розгляду судового наказу вимоги, щодо підтвердження факту батьківства ОСОБА_1 не заявлялися, судом не з`ясувалися, а отже з матеріалів справи не вбачається того, що ОСОБА_1 належить право вимоги до ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.03.2023 року ухвалено заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати судовий наказ № 504/1584/19 виданий 20.08.2019 року Комінтернівським районним судом Одеської області про стягнення аліментів на дитину відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.05.2019 року і до повноліття дитини, тобто до 09.09.2023 року таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала суду вмотивовано тим, що розглядом матеріалів на підставі яких видано судовий наказ 20.08.2019 року встановлено відсутність документального підтвердження того, що стягувач ОСОБА_1 дійсно є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як в свідоцтві про народження зміни прізвища стягувачем до заяви долучено не було.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 20.03.2023 року у справі № 504/1584/19 є незаконною, необґрунтованою, такою, що винесена з порушенням норм як матеріального так і процесуального права, просить її скасувати, та винести нове рішення яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 , щодо визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що її необізнаність відносно розгляду даної справи істотно вплинула на її права та обов`язки як учасника судового процесу та призвела до винесення неправильного по суті судового рішення. Наголошується, що в матеріалах справи відсутні докази того, що їй були направлені судові повістки про виклик до суду.

В скарзі зазначає, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 , нею 10.08.2013 року було зареєстровано шлюб з ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, дошлюбне прізвище ОСОБА_6 вона змінила на ОСОБА_7 (актовий запис №1223), 13.05.2015 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 розірвано.

10.10.2015 року відповідно до міжнародного свідоцтва сім`ї вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 , та змінила дошлюбне прізвище на ОСОБА_9 . А відтак, ОСОБА_1 має законне право, щодо вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, так як в повній мірі довела факт материнства по відношенню до доньки ОСОБА_3 .

Всі документи про зміну прізвища долучені до апеляційної скарги. Також наголошується, що судовий наказ № 504/1584/19 від 20.08.2019 року виданий Комінтернівським районним судом Одеської області був виданий саме на утримання дитини ОСОБА_3 , що проживає спільно із матір`ю ОСОБА_1 .

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Якщо представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

20.08.2019 року Комінтернівським районним судом Одеської області ухвалено наказ № 504/1584/19 про стягнення аліментів на дитину відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.05.2019 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

За приписами частин 1, 2 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому, словосполучення «або з інших причин» стосується саме відсутності (припинення) обов`язку боржника, який підлягає виконанню. Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

З аналізу наведених норм процесуального права вбачається, що законодавцем передбачено можливість судового захисту прав боржника у разі, якщо стягувач не визнає відсутність обов`язку боржника.

Судом встановлено, що 20.08.2019 року Комінтернівським районним судом Одеської області ухвалено наказ № 504/1584/19 про стягнення аліментів на дитину відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 02.05.2019 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Доводи заявника обґрунтовані тим, що з матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , а тому у неї відсутнє належне право вимоги до ОСОБА_2 .

Ухвалюючи судове рішення про задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні документальні підстави того, що стягувач ОСОБА_1 дійсно є матір`ю ОСОБА_3 , так як в свідоцтві про народження дитини матір`ю вказано ОСОБА_4 , в той же час документального підтвердження зміни прізвища стягувачем до заяви долучено не було.

Розгляд заяви проводився без участі стягувача ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Матеріали справи не містять належних доказів припинення зобов`язань ОСОБА_2 за судовим наказом від 20.08.2019 року, який набрав законної сили, а тому у відповідності до вимог ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Законодавцем визначено підстави припинення обов`язку зі сплати аліментів на підставі судового рішення.

Так, статтею 273 Сімейного кодексу України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Аналіз вказаної норми закону свідчить, що у зв`язку зі зміною обставин, які мають істотне значення, платник аліментів у порядку визначеному законом, зокрема шляхом звернення до суду з відповідним позовом, має право на звільнення його від обов`язку щодо сплати аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Отже, обставини, на які посилається ОСОБА_2 , як на підставу визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, підлягають доведенню при вирішенні спору та не вказують на припинення обов`язку зі сплати аліментів.

Факт зміни прізвища матері унаслідок укладення повторного шлюбу не впливає на право ОСОБА_1 звертатися в інтересах доньки за стягненням аліментів, на її материнство.

Відповідно до положень ч.3-5 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Отже, суд першої інстанції, мав перевірити обставини, на які послався заявник, перевірити чи є матір`ю ОСОБА_3 інша особа, не ОСОБА_1 , і лише після встановлення відповідної обставини приймати рішення про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню з причини здійснення помилки.

Водночас, з огляду на положення ст. 432 ЦПК України наведені обставини не можуть бути підставою для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, оскільки, заявник фактично оспорює наявність підстав для задоволення судом заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання дитини.

Крім того, колегія суддів зауважує, що утримання дитини є обов`язком заявника, як батька дитини до досягнення дитиною повноліття (ст. 180 СК України).

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов передчасного висновку про задоволення заяви ОСОБА_2 та визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, визнавши судовий наказ від 20.08.2019 року за заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про видачу судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин ухвала районного суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 березня 2023 року скасувати і постановити нове судове рішення.

У задоволені заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 01.11.2024 року.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Ю.П.Лозко