Справа № 487/6210/24
Провадження № 2/487/2482/24
30.10.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Лагоди А.А.,
за участю секретаря судового засідання Мамчур К.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації частки у спільному майні подружжя,
Позивач звернувся до суд з вказаним позовом. Просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості частки за мотоцикл DUCATI MULTISTRADA 950, у розмірі 253473,50 грн. та частки за автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 43 AMG у розмірі 1 134543,00 гри., а всього 1388016,50 грн. Мотивує тим, що вказане майно було набуто сторонами під час перебування у шлюбі та було об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Однак відповідач самостійно розпорядився вказаним майном без дозволу позивача, шляхом відчуження спільного майна та має компенсувати позивачу половину вартості майна.
Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення компенсації частки у спільному майні подружжя, позивач ОСОБА_2 посилається на наступне.
Так, з 07.11.2014 по 26.10.2018 сторони перебували у шлюбі під час якого ними було придбано рухоме майно: мотоцикл DUCATI MULTISTRADA 950, 2017р.в., об`єм двигуна 937; автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 43 AMG, 2017р.в., об`єм двигуна 2996, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності.
11.07.2018 Суворовським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу по справі № 523/8929/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнано, що сторони домовилися здійснити між собою поділ майна шляхом виділу ОСОБА_3 легкового автомобілю марки Mercedes-Benz GLE 43 AMG, 2017 р.в, кузов № НОМЕР_4 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , що підтверджується копією ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 по справі № 523/8929/18.
24.07.2018 ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу ухвали суду для апеляційного оскарження, оскільки про існування вказаної цивільної справи дізналась 23.07.2018, представника до участі в даній справі не направляла, жодних правових позицій з ним не узгоджувала.
16.08.2018 ОСОБА_2 звернулась до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про вчинене ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України.
21.08.2018 у вказаному кримінальному провадженнi позивача визнано потерпілим, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого вiд 21.08.2018.
26.07.2018 позивачем подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018.
14.08.2018 ухвалою апеляційного суду Одеської області відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .
01.08.2018 ОСОБА_3 зареєстрував право власності на автомобіль марки Mercedes-Benz GLE 43 AMG, 2017 р.в., кузов № НОМЕР_4 на підставі рішення суду.
08.11.2018 Апеляційним судом Одеської області ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 по справі №522/22683/18 позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Mercedes-Benz GLE 43 AMG, 2017 р.в., об`єм двигуна 2996. Витребувано вказаний автомобіль із незаконного володіння.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06.06.2022 по справі №522/22683/18 рiшення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 скасовано, ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Постанова Одеського апеляційного суду мотивована тим, що при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. За відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Також, постановою Одеського апеляційного суду від 07.06.2022 у справі №523/18284/18 встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належав мотоцикл DUCATI MULTISTRADA 950, 2017р.в., об`єм двигуна 937, VIN код НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 , що підтверджується відповіддю регіонального сервісного центру Миколаївської області МВС України № 31/14-П-09/аз вiд 15.11.2018, свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_8 .

11.07.2018 Суворовським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу по справі № 523/8929/18, затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Провадження по справі закрито. Однією із умов вищезазначеної мирової угоди, було те, що ОСОБА_3 було виділено мотоцикл марки DUCATI, модель MULTISTRADA 950, 2017р.в., червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 , зареєстрований Центром 5141 від 14.04.2017, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_8 .

24.07.2018 ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про ознайомлення з матеріалами справи №523/8929/18 та видачу ухвали суду про затвердження мирової угоди для апеляційного оскарження, оскільки про існування вказаної цивільної справи дізналась 23.07.2018, нібито свого представника ОСОБА_4 до участі в даній справі не направляла, жодних правових позицій з ним не узгоджувала.

16.08.2018 ОСОБА_2 звернулась до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про вчинене ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України.

17.08.2018 відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003238.

21.08.2018 у вказаному кримінальному провадженнi позивача визнано потерпілим, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого вiд 21.08.2018.

26.07.2018 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Апеляційного суду Одеської області на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018.

14.08.2018 ухвалою апеляційного суду Одеської області відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

01.08.2018 ОСОБА_3 зареєстрував право власності на мотоцикл марки DUCATI MULTISTRADA 950, 2017р.в., VIN код НОМЕР_6 , за особою з присвоєнням д.н.з. НОМЕР_9 на підставі рішення суду.

02.08.2018 ОСОБА_3 перереєстрував спірний мотоцикл на підставі договору купівлі-продажу на ОСОБА_7 з присвоєнням номерного знаку НОМЕР_10 .

08.11.2018 Апеляційним судом Одеської області ухвалено постанову у справі №523/8929/18, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 по справі №523/18284/18 позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на мотоцикл DUCATI MULTISTRADA 950, 2017р.в., об`єм двигуна 937. Витребувано вказаний мотоцикл із незаконного володіння.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07.06.2022 по справі №522/18284/18 рiшення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 скасовано, ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Постанова Одеського апеляційного суду мотивована тим, що за відсутності встановлення обставин недобросовісної поведінки покупця майна, таке майно не може бути витребувано із його володіння лише з підстав відсутності згоди іншого з подружжя. Права іншого з подружжя в такому випадку підлягають захисту шляхом стягнення грошової компенсації вартості відчуженого без його згоди майна.

Вказані обставини зумовили позивача звернутись до суду за захистом своїх порушених позивачем прав.

Ухвалою суду від 28.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні.

11.10.2024 ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Представником позивача до суду надано заява, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю сторони позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про час та дату судового засідання повідомлено належними чином, про причини неявки суду не повідомлено, заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження та відзив до суду не надано.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі у відсутності відповідача, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.84 ЦПК України).

Так, рішенням Заводського районного суду від 26.10.2018 у справі 487/4765/18 позов ОСОБА_2 задоволено. Шлюб зареєстрований 07.11.2014 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , актовий запис №657 суд розірвав, залишив позивачу шлюбне прізвище після розірвання шлюбу. В цьому рішенні суд встановив, що сторони перебували в шлюбі з 07.11.2014 по травень 2018.

Також постановою Одеського апеляційного суду від 06.06.2022 у справі №522/22683/18 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10.12.2020 скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на майно відмовлено.

Одеським апеляційним судом при розгляді справи №522/22683/18 встановлено наступні фактичні обставини справи.

ОСОБА_2 на праві власності належав автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 43 AMG, 2017р.в., кузов № НОМЕР_1 з присвоєнням номерного знаку НОМЕР_2 , що підтверджується відповіддю регіонального сервісного центру Миколаївської області МВС України № 31/14-П-09/аз вiд 15.11.2018, копією договору № купівлі-продажу автомобіля вiд 24.07.2017, копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

11.07.2018 Суворовським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу по справі № 523/8929/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, якою затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнано, що сторони домовилися здійснити між собою поділ майна шляхом виділу ОСОБА_3 легкового автомобілю марки Mercedes-Benz GLE 43 AMG, 2017 р.в, кузов № НОМЕР_4 , номер державної реєстрації НОМЕР_2 , що підтверджується копією ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 по справі № 523/8929/18.

24.07.2018 ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про ознайомлення з матеріалами справи та видачу ухвали суду для апеляційного оскарження, оскільки про існування вказаної цивільної справи дізналась 23.07.2018, представника до участі в даній справі не направляла, жодних правових позицій з ним не узгоджувала.

16.08.2018 ОСОБА_2 звернулась до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про вчинене ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України.

17.08.2018 відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003238, що підтверджується копією витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003238.

21.08.2018 у вказаному кримінальному провадженнi позивача визнано потерпілим, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого вiд 21.08.2018.

26.07.2018 позивачем подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018.

14.08.2018 ухвалою апеляційного суду Одеської області відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

01.08.2018 ОСОБА_3 зареєстрував право власності на автомобіль марки Mercedes-Benz GLE 43 AMG, 2017 р.в., кузов № НОМЕР_4 на підставі рішення суду.

10.08.2018 ОСОБА_3 перереєстрував спірний автомобіль на підставі договору купівлі-продажу на ОСОБА_5 з присвоєнням номерного знаку ВЕ10220IA.

27.11.2018 спірний автомобіль був перереєстрований на підставі договору на ОСОБА_6 з присвоєнням номерного знаку НОМЕР_5 , що підтверджується інформацією на електронне звернення № 0- з офіційного веб-порталу МВС України.

08.11.2018 Апеляційним судом Одеської області ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції.

Апеляційний суд зазначив в постанові, що на момент звернення ОСОБА_2 до суду із позовною заявою автомобіль Mercedes-Benz GLE 43 AMG, 2017 р.в, є спільним майном подружжя, а тому на нього розповсюджуються правові норми щодо права власності майна подружжя та за відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Також постановою Одеського апеляційного суду від 07.06.2022 у справі №523/18284/18 рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , треті особи: ОСОБА_3 , про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності відмовлено.

Одеським апеляційним судом при розгляді справи №523/18284/18 встановлено наступні фактичні обставини справи.

ОСОБА_2 на праві власності належав мотоцикл DUCATI MULTISTRADA 950, 2017р.в., VIN код НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 , що підтверджується відповіддю регіонального сервісного центру Миколаївської області МВС України № 31/14-П-09/аз вiд 15.11.2018, свідоцтвом про реєстрацію серії НОМЕР_8 .

11.07.2018 Суворовським районним судом м. Одеси постановлено ухвалу по справі № 523/8929/18, затверджено мирову угоду між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Провадження по справі закрито. Однією із умов вищезазначеної мирової угоди, було те, що ОСОБА_3 було виділено мотоцикл марки DUCATI, модель MULTISTRADA 950, 2017р.в., червоного кольору, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 , зареєстрований Центром 5141 від 14.04.2017, свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_8 .

24.07.2018 ОСОБА_2 звернулася до Суворовського районного суду м. Одеси з заявою про ознайомлення з матеріалами справи №523/8929/18 та видачу ухвали суду про затвердження мирової угоди для апеляційного оскарження, оскільки про існування вказаної цивільної справи дізналась 23.07.2018, нібито свого представника ОСОБА_4 до участі в даній справі не направляла, жодних правових позицій з ним не узгоджувала.

16.08.2018 ОСОБА_2 звернулась до Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області з заявою про вчинене ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України.

17.08.2018 відповідні відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003238.

21.08.2018 у вказаному кримінальному провадженнi позивача визнано потерпілим, що підтверджується пам`яткою про процесуальні права та обов`язки потерпілого вiд 21.08.2018.

26.07.2018 ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до Апеляційного суду Одеської області на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018.

01.08.2018 ОСОБА_3 зареєстрував право власності на мотоцикл марки DUCATI MULTISTRADA 950, 2017р.в., VIN код НОМЕР_6 , за особою з присвоєнням д.н.з. НОМЕР_9 на підставі рішення суду.

02.08.2018 ОСОБА_3 перереєстрував спірний мотоцикл на підставі договору купівлі-продажу на ОСОБА_7 з присвоєнням номерного знаку НОМЕР_10 .

08.11.2018 Апеляційним судом Одеської області ухвалено постанову у справі №523/8929/18, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2018 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції.

Також, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 по справі №523/18284/18 позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на мотоцикл DUCATI MULTISTRADA 950, 2017р.в., об`єм двигуна 937. Витребувано вказаний мотоцикл із незаконного володіння.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07.06.2022 по справі №522/18284/18 рiшення Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2019 скасовано, ухвалено нове, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Постанова Одеського апеляційного суду мотивована тим, що за відсутності встановлення обставин недобросовісної поведінки покупця майна, таке майно не може бути витребувано із його володіння лише з підстав відсутності згоди іншого з подружжя. Права іншого з подружжя в такому випадку підлягають захисту шляхом стягнення грошової компенсації вартості відчуженого без його згоди майна.

Отже, судовими рішеннями встановлено набуття вказаного вище рухомого майна сторонами в період шлюбу, належність його на праві спільної сумісної власності подружжя, право позивача на компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Примусове припинення права власності можливе лише згідно зі статтею 365 ЦК України. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі № 464/7011/16-ц.

Згідно висновку звіту про оцінку майна від 21.12.2023, ринкова вартість мотоцикла марки DUCATI MULTISTRADA 950, 2017р.в., VIN код НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_7 , станом на дату оцінки складає 506947,00 грн.

Згідно висновку звіту про оцінку майна від 20.12.2023, ринкова вартість автомобіль марки MERCEDES-BENZ GLE 43 AMG, 2017р.в., кузов № НОМЕР_1 з присвоєнням номерного знаку НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату оцінки складає 2269086,00 грн.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що звіту про оцінку майна від 21.12.2023, від 20.12.2023, складений експертом-оцінювачем ОСОБА_8 , містить докладний опис проведених дій, відповідає оцінки колісних транспортних засобів, є обґрунтованими, та такими, що можуть бути взяті судом до уваги при вирішенні даної справи по суті.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про стягнення компенсації вартості частки рухомого майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 13880,20 грн.

Керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст. 368, 372, 364 ЦК України, ст.ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 89, 258, 263, 264, 265, 273, 280, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації частки у спільному майні подружжя задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки за мотоцикл DUCATI MULTISTRADA 950, у розмірі 253473 (двісті п`ятдесят три тисячі чотириста сімдесят три) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частки за автомобіль MERCEDES-BENZ GLE 43 AMG у розмірі 1134543 (один мільйон сто тридцять чотири тисячі п`ятсот сорок три) грн.00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 13880 (тринадцять тисяч вісімсот вісімдесят) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_11 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_12 .

Суддя А.А. Лагода