Провадження № 2/638/7093/24
УХВАЛА

02 грудня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О. В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Криворучко Л.С. про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна подружжя,

встановив:

Ухвалою від 14.11.2024 відкрито загальне позовне провадження по справі № 638/21296/24 за позовом ОСОБА_2 (далі Позивач) до ОСОБА_1 (далі Відповідачка) про розподіл спільного майна подружжя. Підготовче засідання призначено на 9 год. 10 хв. 02.12.2024.

У судовому засіданні 02.12.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Криворучко Л.С. заявила відвід судді Дзержинського районного суду м. Харкова Малаховій О.В., посилаючись на неодноразові порушення норм процесу, які полягають, зокрема у необхідності повернення позовної заяви без розгляду позивачу, з підстав відсутності повноважень представника позивача на її подання, неналежну форму подання зазначеного позову представником позивача та нереагування судом на штучно змінену позивачем підсудність справи.

Окрім того, представник відповідача зазначає, що всупереч підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, позивач звертався до Дзержинського районного суду м. Харкова з аналогічною позовною заявою, яку було передано за підсудністю до Дергачівського районного суду Харківської області, і після цього позивач надав новий позов про розподіл спільного майна подружжя, зазначивши майно, на яке у відповідача відсутнє право спільної сумісної власності, оскільки таке майно було придбано до шлюбу із позивачем і відповідач не має до нього відношення. Також представник відповідача зазначив, що у позові відсутні відомості щодо фактичного проживання сторін на території Іспанії.

Проаналізувавши зміст заявленого відводу, суд керується таким.

Підстави та обставини для відводу судді чітко визначені статтею 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що виключають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Таким чином, Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.

Процесуальною гарантією забезпечення безсторонності та об`єктивності суду є право сторони на подання заяви про відвід.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Важливо зазначити, що відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Як зазначено у рішенні Європейського суду по справі "Білуха проти України", стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), пункт 44; та рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7 серпня 1996 року, п. 58).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Так, за змістом положень п. 2.3 Бангалорських принципів поведінки судді, суддя по можливості обмежує себе у здійсненні дій, що можуть стати приводом для позбавлення його права брати участь у судовому засіданні та виносити рішення у справах.

Застосування Бангалорських принципів поведінки судді, зокрема положень щодо незалежності судових органів, об`єктивності, чесності та дотримання етичних норм, спонукає до того, що судді слід виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки з метою укріплення суспільної довіри до судових органів, що має першочергове значення для підтримки незалежності судових органів.

Разом з тим, заява про відвід судді не містить належних доводів та обгрунтувань, які б могли свідчити про вчинення головуючою суддею дій, що, в свою чергу, могли слугувати підставою для позбавлення її права брати участь у судовому засіданні та приймати рішення у цій справі.

Як слідує зі змісту відводу, заявленого ОСОБА_3 , обставини, на які вона посилається, як на підставу виникнення сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді, пов`язані з вчиненими нею процесуальними діями та рішеннями.

При цьому, частиною четвертою статті 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Зокрема, суд звертає увагу, що при дослідженні позовної заяви та відкритті провадження у справі 14.11.2024 суд перевірив дотримання вимог статтей 19, 175-177 ЦПК України та відкрив провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці завжди наголошує, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, у своїх рішеннях, зокрема у справах «Walchli v. France» № 35787/03 від 26.07.2007, «Paykar Yev Haghtanak v. Armenia» № 21638/03 від 02.06.2008, «Peca v. Greece» № 33067/08 від 10.09.2010, «Savvides v. Cyprus» № 14195/15 від 14.12.2021 Європейський суд зазначав, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду.

Суд акцентує увагу, що на стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання наявності або достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08.04.2020 у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20).

Указані дії суду не є упередженими чи необ`єктивними по відношенню до будь-якої зі сторін по справі чи їхніх представників.

Враховуючи зазначене, керуючись частиною четвертою статті 36, статтею 40, частиною шостою статті 259, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 - адвоката Криворучко Л.С., про відвід судді.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Малахова