Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 652/1131/21
Провадження № 2/650/9/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Хомик І.І.

за участі секретаря - Ткаченко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Бериславського районного нотаріального округу Ковальов Сергій Валерійович про визнання договору дарування 1/2 частини домоволодіння недійсним з моменту вчинення; скасування рішення приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальова Сергія Валерійовича про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності; визнання права власності на 1/2 частини домоволодіння за ОСОБА_1 ; стягнення судового збору

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Бериславського районного нотаріального округу Ковальов Сергій Валерійович про визнання договору дарування 1/2 частини домоволодіння недійсним з моменту вчинення; скасування рішення приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальова Сергія Валерійовича про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності; визнання права власності на 1/2 частини домоволодіння за ОСОБА_1 ; стягнення судового збору посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_3 придбали житловий будок АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу рішенням Високопільського народного суду Херсонської області даний будинок було розділено між ними по частині кожному. ОСОБА_3 не проживав у даному володінні, тому ОСОБА_1 домовилася з останнім про купівлю-продаж належної йому частки. Однак у подальшому ОСОБА_3 відмовився продавати частину будинку.

В цей період часу ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_1 , з яким у подальшому розірвала стосунки.

У 2021 році ОСОБА_3 шляхом укладення договору дарування передав право власності на належну йому частку спірного домоволодіння ОСОБА_1 . Вважає, що дана угода є недійсною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки ця угода мала на меті договір купівлі-продажу, а не дарування, в зв`язку з чим позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала і пояснила, що спірний будинок придбали у шлюбі з ОСОБА_3 . Після розірвання шлюбу судом будинок було розділено відповідно по частині кожному. ОСОБА_3 у своїй частині не проживав, тому вона виявила намір придбати у нього частку. Останній погодився, однак у подальшому відмовився від продажу, забажавши більшої суми.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 вона проживала більш як 20 років з ОСОБА_1 , з яким у подальшому розірвала стосунки. ОСОБА_3 перебував у неприязних стосунках із ОСОБА_1 . Однак у 2021р. ОСОБА_3 подарував останньому належну йому частку будинку. Вважає, що договір дарування, то є прихована угода купівлі-продажу, яку відповідачі уклали між собою, щоб усунути її право першочерговості придбання у разі продажу. Крім того у будинку на момент дарування проживали та були зареєстровані неповнолітні діти, її онуки, тому угода не могла бути укладеною без згоди органу опіки. Крім того, належна ОСОБА_3 частка будинку фактично не існує, тому не могла бути предметом договору дарування. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі, представник відповідачів ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали і пояснили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсно перебували у шлюбі, та за період шлюбу придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу будинок було поділено відповідно по частині кожному. ОСОБА_1 після розірвання шлюбу зверталася до нього з метою придбання належної йому частки, на що він погодився. Але у подальшому позивач відмовилася придбавати частину будинку, причина такої відмови ОСОБА_3 невідома. Оскільки останній дійсно не проживав у належній йому частині будинку, прийняв рішення подарувати частку ОСОБА_1 . Це його законне право розпоряджатися належним йому майном, передбачене Конституцією України та відповідними законами України. При укладенні договору дарування нотаріусом з`ясувалося питання щодо удаваності вказаного правочину і вони із ОСОБА_1 підтвердили, що цей правочин не носить характеру уявного та удаваного. Тому вважають, що договір є дійсним і не підлягає скасуванню. Оскільки інші позовні вимоги позивача є похідними від зазначеної позовної вимоги, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Третя особа: приватний нотаріус Бериславського районного нотаріального округу Ковальов С.В. у судове засідання не з`явився, хоч був належно повідомлений про час та місце розгляду даної справи, про причини неявки не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав.

Заслухавши позивача, відповідачів, представника відповідачів, дослідивши всі обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебуваючи у зареєстрованому шлюбі придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.11.1991р. шлюб між ними було розірвано.

Згідно рішення народного суду Високопільського району Херсонської області від 21.09.1992р. придбаний житловий будинок було розділено між подружжям, відповідно по частині кожному.

Право власності на належні сторонам частки внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.05.2013 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 05.08.2021 року.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 виготовили технічну документацію (технічний паспорт) на належні їм частки домоволодіння.

Як вбачається з договору дарування житлового будинку від 26.08.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Бериславського районного нотаріального округу Херсонської області Ковальовим С.В. ОСОБА_3 подарував належну йому частку домоволодіння АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_1 та відповідно право власності за останнім внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.08.2021 року.

Укладаючи договір сторони визначили, що вони діють добровільно, розуміють значення своїх дій, та попередньо ознайомлені в вимогами чинного законодавства, що регулюють вказаний правочин (зокрема щодо недійсності правочину).

Згідно із частиною третьою ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша ст. 229 ЦК України).

З роз`яснень, викладених у пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду справ провизнання правочинів недійсними» вбачається, що відповідно до ст.ст.229-233ЦК Україниправочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст.717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.

Виходячи зі змісту статей 203,717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

З пояснень відповідачів у судовому засіданні вбачається, що волевиявлення на укладення саме договору дарування мало місце як у дарувальника так і в обдарованого. Твердження позивача, що сторони фактично уклали договір купівлі-продажу спірної частки домоволодіння, що навіть мала місце передача коштів між сторонами на підтвердження купівлі-продажу частки, не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду докази щодо вказаної обставини.

За змістом ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Оспорюваний договір укладено у письмовій формі, нотаріально посвідчено, його зміст не суперечить законодавству і він не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Крім того, суд приходить до висновку про те, що внаслідок укладення договору дарування права неповнолітніх дітей (внуків позивача та відповідача) порушені не були.

За змістом ч.6 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересаи їх дітей, може бути визнаний судом недійсним. Такий правочин є оспорюваним.

За таких обставин вчинення батьками малолітньої і неповнолітньої дитини певного правочину без попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує заборону, установлену ст. 17 ЗУ «Про охорону здоров`я». Проте саме по собі цей факт не є безумовною підставою для визначення правочину недійсним.

Таким чином, правових підстав визнання недійсним договору дарування, укладеного 26.08.2021 року, оспорюваного позивачем, судом не встановлено, а відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги щодо скасування рішення про державну реєстрацію права власності на частку домоволодіння за ОСОБА_1 та визнання права власності на зазначену частину за ОСОБА_1 пов`язані з вимогою щодо визнання договору дарування недійсним в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.13,81,141,259,263-265,268 ЦПК України, на підставі ст.203, 215, 361, 717, 718, 719, 722 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Бериславського районного нотаріального округу Ковальов Сергій Валерійович про визнання договору дарування 1/2 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 від 26.08.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Бериславського нотаріального округу Ковальовим Сергієм Валерійовичем недійсним з моменту вчинення; скасування рішення приватного нотаріуса Бериславського районного нотаріального округо Херсонської області Ковальова Сергія Валерійовича про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності індексний номер № 60008273 від 26.08.2021 року (12:01:10); визнання права власності на 1/2 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 , присуджену ОСОБА_3 Високопільським районним судом від 21.09.1992 року за позивачем, як компенсацію за моральні і матеріальні збитки, нанесені позивачу і сім`ї позивача обдарованим і дарувальником; стягнення судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Великоолександрівський районний суд Херсонської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина ХОМИК