Ухвала

20 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 757/56433/19-ц

провадження № 61-4117св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 липня 2024 року у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з банку грошові кошти за прострочення виконання зобов'язань за договорами банківських вкладів, у зв'язку із невиконанням судового рішення про їх стягнення.

Як вбачається із матеріалів справи з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог позивач просив суд стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі трьох відсотків вартості послуги (суми неповернутих коштів) за кожен день прострочення за період з 22 жовтня 2018 року до 05 грудня 2018 року (а. с. 15, т. 2).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 23 липня 2024 року залишено без задоволення касаційну скаргу касаційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року залишено без змін.

Під час виготовлення та оформлення вказаної вище постанови зазначено у мотивувальній частині постанови: « ОСОБА_1 , вважаючи себе правонаступником у зобов`язальних правовідносинах ОСОБА_2 із банком, просив стягнути на його користь 3 % річних з суми боргу за прострочення виконання банком грошового зобов`язання, стягнутого за судовим рішенням у справі № 757/37279/17-ц, та пеню у розмірі трьох відсотків від суми неповернутих коштів за кожен день прострочення, починаючи з моменту набрання судовим рішенням законної сили (05 грудня 2018 року)».

ОСОБА_1 подав до Верховного Суду заяву про виправлення описки, мотивовану тим, що під час виготовлення та оформлення постановиВерховного Суду від 23 липня 2024 року допущено описку в частині зазначення періоду, за який позивач просив стягнути пеню, оскільки він просив стягнути пеню не з моменту набрання судовим рішенням законної сили (05 грудня 2018 року), а до цього моменту.

Відповідно до статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 08 лютого 2023 року в справі № 761/18236/22 (провадження № 61-12209ск22) вказано, що «Положення статті 269 ЦПК України передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. Виходячи із системного аналізу приписів ЦПК України описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер і можуть ускладнити виконання рішення. До таких належать написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат та строків тощо. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення.».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 990/222/23 (провадження № 11-155заі23) зроблено висновок про те, що опискою визнається помилка, яка має вплив на зміст судового рішення та його виконання та трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.До таких належать, наприклад, написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення.

Колегія суддів вважає, що за обставин цієї справи допущена у мотивувальній частині постанови суду неточність не впливає на зміст судового рішення та його виконання, оскільки зі змісту вказаної постанови Верховного Суду вбачається, що ОСОБА_1 набув право вимоги за договорами банківського вкладу після їх розірвання і у задоволенні позовних вимог відмовлено. Отже, судове рішення не підлягає примусовому виконанню.

Ураховуючи викладене, заява про виправлення описки не підлягає задоволенню, оскільки зі змісту прийнятої постанови не вбачається, що судом допущено описку в тексті судового рішення в розумінні статті 269 ЦПК України, а тому правові підстави для задоволення заяви про виправлення описки - відсутні.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 23 липня 2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович