Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7430/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.12.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна мати позивача ОСОБА_3 .

Покійна залишила заповіт на користь позивача, який 09.12.2013 року за реєстровим №139 було посвідчено секретарем виконавчого комітету Підвиноградівської сільської ради.

Особи, які мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту відсутні, чоловік спадкодавця (батько позивача) ОСОБА_4 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач (брат позивача) декларує відсутність власного майнового інтересу до кола спадкового майна, однак від документального підтвердження такої позиції ухиляється; зважаючи на необхідність реалізації спадкових прав у судовому порядку залучається до розгляду справи.

Згідно положень ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Покійній ОСОБА_3 на праві приватної власності належали дві земельні ділянки з складу земель сільськогосподарського призначення на території Підвиноградівської сільської ради площею 1,43 га кожна.

За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовила (повідомлення Виноградівської державної нотаріальної контори від 04.10.2024 року №334/01-16).

Така ситуація обумовлена тим, що по смерті матері віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю або інших документів аналогічного характеру, які б посвідчували належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося.

За таких обставин через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Відповідач у свою чергу категорично заперечує перебування у його розпорядження документованих матеріалів такого характеру.

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-ІЗ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі із причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення; позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними Доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Згідно положень ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, Із збереженням її цільового призначення. '

За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 у Берегівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копії державних актів на право приватної власності на землю серії IV-3K №012267 від 23.02.1999 року (виданий на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 , об`єкт речових прав - земельна ділянка площею 1,43 га) та серії IV-3K №012268 від 23.02.1999 року (виданій на ім`я покійного чоловіка спадкодавця (батька позивача) ОСОБА_4 , об`єкт речових прав - земельна ділянка площею 1,43 га).

Первісний власник частини спадкового майна (однієї земельної ділянки площею 1,43 га) ОСОБА_4 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Його дружина (мати позивача) спадщину по його смерті прийняла, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала. У той же час ч.3 ст.1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Верховний Суд роз`яснив, що законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (таку правову позицію відображено в постанові ВС від 14.08.2019 р. у справі №523/3522/16-ц).

Спадкове майно належить спадкоємцю, що прийняв спадщину, з дня її відкриття незалежно від часу отримання свідоцтва про право на спадщину.

Позивач не може у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки правовстановлюючі документи на майно відсутні.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані Цивільним кодексом України (2003 р.).

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 08.04.2024 р. (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 16.07.2008 р. (а.с. 8).

Факт родинних відносин позивача з померлими підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_3 від 11.07.1981 року (а.с.5) та свідоцтвом про одруження НОМЕР_4 від 16.11.2003 року, згідно якого змінила прізвище з ОСОБА_6 на ОСОБА_7 (а.с.6).

Факт родинних відносин між померлими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_5 від 16.01.2013 року повторно (а.с.8).

Померла ОСОБА_3 залишила заповіт на користь позивача, який 09.12.2013 року за реєстровим №139 було посвідчено секретарем виконавчого комітету Підвиноградівської сільської ради (а.с.9).

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_3 ввійшло наступне майно:

- дві земельні ділянки з складу земель сільськогосподарського призначення на території Підвиноградівської сільської ради площею 1,43 га кожна.

За прийняттям спадщини позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори.

Однак у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно державний нотаріус ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовила (повідомлення Виноградівської державної нотаріальної контори від 04.10.2024 року №334/01-16) (а.с.10).

Така ситуація обумовлена тим, що по смерті матері віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю або інших документів аналогічного характеру, які б посвідчували належність майнових прав спадкодавцю, не вдалося.

За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 у Берегівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копії державних актів на право приватної власності на землю серії IV-3K №012267 від 23.02.1999 року (виданий на ім`я спадкодавця ОСОБА_3 , об`єкт речових прав - земельна ділянка площею 1,43 га) та серії IV-3K №012268 від 23.02.1999 року (виданій на ім`я покійного чоловіка спадкодавця (батька позивача) ОСОБА_4 , об`єкт речових прав - земельна ділянка площею 1,43 га) (а.с.11-11 зв., 12-12 зв.).

Первісний власник частини спадкового майна (однієї земельної ділянки площею 1,43 га) ОСОБА_4 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Його дружина (мати позивача) спадщину по його смерті прийняла, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала.

Згідно ч.3 ст.1296 ЦК України регламентовано, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті матері. Спадщину прийняла. Інші спадкоємці претензій до спадкового майна не мають.

Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованою в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за ззаповітом на:

- земельну ділянку площею 1,43 га, розташовану на території Підвиноградівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК № 012267 від 23.02.1999;

- земельну ділянку площею 1,43 га, розташовану на території Підвиноградівської сільської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на праві власності ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю ІV-ЗК № 012268 від 23.02.1999.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо