01.11.2024
Справа № 331/7288/23
Провадження № 2/331/2531/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді: Жукової О.Є

за участю секретаря : Мироненко О.В.

розглянувши в спрощеному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника ОСОБА_2 в листопаді 2023 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив збільшити розмір аліментів, які були стягнуті на підставі судового наказу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 30 серпня 2018 року зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/3 частини усіх видів доходів але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено , що з моменту ухвалення судового наказу про стягнення аліментів, матеріальний стан відповідача поліпшився, а її матеріальний стан погіршився , при цьому значно зросли витрати на дитину, через що звертається до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 17 листопада 2023 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 03 вересня 2024 року заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 січня 2024 року у вказаній справі скасоване та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача ОСОБА_5 надала відзив на позов, в якому зазначила, що відповідач частково не згодний з позовними вимогами ОСОБА_1 , частково визнає позов, не заперечує проти зміни розміру аліментів з твердої грошової суми в розмірі п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

В обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_3 , крім обов`язку утримувати малолітнього сина ОСОБА_6 , також зобов`язаний, згідно ст. 180 СК України, утримувати свою малолітню дочку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та, згідно вимог частин 2 та 4 ст. 84 СК України, зобов`язаний утримувати свою дружину ОСОБА_8 , яка здійснює догляд за їх дочкою ОСОБА_9 до досягнення нею трирічного віку.

Представник позивача ОСОБА_2 надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача ОСОБА_5 надала суду клопотання про зупинення розгляду справи згідно пункту 4 частини 1 статті 252 ЦК України.

В обґрунтування клопотання зазначила, що згідно сповіщення сім`ї № 12/9466 від 03 жовтня 2024 року, що видано ІНФОРМАЦІЯ_3 старший солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 30 вересня 2024 року зник безвісти в результаті здійснення противником штурмових дій поблизу н.п. Вугледар, Волноваського району Донецької області.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення клопотання , виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідача ОСОБА_3 було мобілізовано та зараховано до списків особового складу військової частини № НОМЕР_1 з виплатою посадового окладу та премії , що підтверджено Витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно сповіщення сім`ї № 12/9466 від 03 жовтня 2024 року, що видано ІНФОРМАЦІЯ_3 , старший солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 30 вересня 2024 року зник безвісти в результаті здійснення противником штурмових дій поблизу н.п. Вугледар, Волноваського району Донецької області.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.

Згідно з пунктом другим цього Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_5 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та продовжений до цього часу.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Статтею 16 України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.

Згідно частиною першою статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 Закону України «Про Збройні Сили України», відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про Збройні Сили України» особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення).

Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу (див. постанову Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 466/8799/22).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Представником відповідача надано докази на підтвердження вимог про зупинення провадження у справі, а саме: сповіщення сім`ї № 12/9466 від 03 жовтня 2024 року, що видано ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого старший солдат ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 30 вересня 2024 року зник безвісти в результаті здійснення противником штурмових дій поблизу н.п. Вугледар, Волноваського району Донецької області.

Суд зазначає, що надані представником відповідача докази є достатніми для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки наявний в матеріалах справи Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 , наданий представником позивача та сповіщення сім`ї № 12/9466 від 03 жовтня 2024 року підтверджують, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан або залучена до проведення антитерористичної операції.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що провадження по справі слід зупинити саме на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, частково задовольнивши клопотання представника відповідача.

Керуючись ст.ст.251, ст.253, 260-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів зупинити до моменту припинення перебування ОСОБА_3 на військовій службі у складі Збройних Сил України.

Ухвала (повний текст) підписана 01 листопада 2024 року без її проголошення відповідно до вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.Є. Жукова