Справа № 190/2623/23
Провадження №2/190/77/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

за участю:

секретаря Пронської Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста П?ятихатки Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Встановив:

05.12.2023 року до П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 18.08.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_2 укладено Договір №3110370 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 14800 грн. строком на 360 днів, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «Приватбанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,99% від суми кредиту за кожен день користування. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора (далі по тексту ІТС). Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою відповідача з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з якими він ознайомився перед підписанням кредитного договору та отримання кредиту. Відповідно до п.9.7 Кредитного договору електронний підпис товариства створюється на Договорі шляхом накладання аналогу власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні Товариства для кожного разу використання направляється Клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений позичальником Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору створює підпис Клієнта на Договорі та вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору, п.6.1.17, 6.1.18 Правил, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти Кредитний договір та підписав Кредитний договір 18.08.2022 о 21:14:04 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором В688, надісланий на номер телефону, що наданий відповідачем. Кредитні кошти були перераховані Відповідачу 18.08.2022 на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ «КБ «Приватбанк». Посилаючись на норми ЗУ «Про електронну комерцію» представник відповідача зазначає, що таким чином між первісним кредитором та відповідачем було укладено Кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з усіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором.

28.06.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» укладено Договір відступлення права вимоги №28/06/23 від 28.06.2023, відповідно до умов якого право вимоги за Договором №3110370 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.08.2022 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс». Посилаючись на норми ЦК України представник позивача зазначає, що відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості. У зв`язку з порушенням зобов`язання заборгованість за Кредитним договором станом на 28.06.2023 становить 100914,36 грн. і складається з: заборгованості за кредитом 14800,00 грн., заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 18.08.2022 по 28.06.2023 (включно).

Тому позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №3110370 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.08.2022 станом на 28.06.2023 у розмірі 100914,36 грн., яка складається з 14800,00 грн. заборгованості за кредитом, 86114,36 заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 28.06.2022 по 23.06.2023 (включно), а також судові витрати у розмірі 2684 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

У своїй позовній заяві представник позивача просив проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.4 ).

08 грудня 2023 судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідачу запропоновано у строк, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали, подати відзив на позов та заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. (а.с.54).

Не погоджуючись з пред`явленими вимогами у повному обсязі та заперечуючи проти їх задоволення, 22.12.2023 року представником відповідача адвокатом Войтович Л.В. через систему «Електронний суд» подано відзив на позов (т.1 а.с.58-69). Свою позицію сторона відповідача мотивує зокрема тим що:

- до позовної заяви не додано ліцензії ТОВ Лінеруа Україна», що посвідчує право на зайняття діяльністю з надання фінансових послуг;

- згідно Договору відступлення прав вимоги було здійснено передачу невизначених вимог, оскільки жодної визначеної вимоги в останньому не вказано.

- доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги позивачем не надано.

- вважають, що право вимоги Кредитора до Відповідача у розмірі 100 914, 36 грн. відсутнє, а отже не може бути передано до Позивача за Договором відступлення прав вимоги.

27.12.2023 року від представника позивача адвоката Руденка К.В. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій викладено аргументи на спростування позиції сторони відповідача; просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

29.12.2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Войтович Л.В. подано заперечення на відповідь на відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача, стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на правничу допомогу (т.1 а.с.86-90).

03.01.2024 року через систему «Електронний суд» представником позивача подані клопотання про витребування доказів (т.1 а.с.102-104) та про долучення доказів (а.с.108).

Ухвалою суду від 11.01.2024 року (т.1 а.с.149-150) клопотання представника позивача задоволені; в зв`язку з витребуванням доказів розгляд справи відкладено.

06.02.2024 року через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Войтович Л.В. подано клопотання про долучення до матеріалів справи документів, що підтверджують статус відповідача як учасника бойових дій та факт перебування останнього на військовій службі за мобілізацією (т.1 а.с.160-162). В зазначеному клопотанні адвокат Войтович Л.В. посилаючись на Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначає про неправомірність нарахування відповідачу процентів за користування кредитними коштами, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

В зв`язку з поданим адвокатом Войтович Л.В. клопотанням, 06.02.2024 року представник позивача адвокат Руденко К.В. через систему «Електронний суд» подав клопотання про витребування додаткових доказів, що підтверджують факт перебування відповідача на військовій службі (т.1 а.с.170-171).

Ухвалою суду від 06.02.2024 року (т.1 а.с.184-185) клопотання адвоката Руденка К.В. задоволено частково, відповідачу запропоновано надати суду документи на підтвердження факту перебування його на військовій службі, в зв`язку з чим по справі оголошено перерву.

16.02.2024 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано клопотання про перехід з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.02.2024 року (т.1 а.с.210) клопотання адвоката Руденка К.В. задоволено, здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовче судове засідання.

12.03.2024 року представником відповідача адвокатом Войтович Л.В. через систему «Електронний суд» подано відзив на позов (т.1 а.с.223-235), в якому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. До відзиву долучено документи, що підтверджують факт перебування відповідача на службі у складі Збройних Сил України.

08.04.2024 року через систему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про зменшення позовних вимог, яка обґрунтована тим, що відповідач проходить службу за мобілізацією з 15.03.2022 року, а відтак має пільгу щодо не нарахування процентів за Кредитним договором (т.2 а.с.1-2). Таким чином, представник позивача просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі суми виданого кредиту 14800 грн. Водночас заявив вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Ухвалою суду від 15.05.2024 року (т.2 а.с.22) прийнято до провадження заяву представника позивача про зменшення розміру заявлених позовних вимог, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання сторони не з`явились, про місце та час слухання справи сповіщені належним чином, від представників сторін до суду надійшли клопотання про проведення розгляду справи без їхньої участі.

Дослідивши надані сторонами та здобуті під час розгляду справи докази, судом встановлено таке.

18.08.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №3110370 про надання коштів на умовах споживчого кредит, відповідно до п.1.2 якого Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.

Сума кредиту - 14800 грн., строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Стандарстна процентна ставка 1,99%, знижена - 1,99% .

Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Товариства (далі по тексту ІТС), кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 18.08.2022 21:14:04 (т.1 а.с.6-15).

До договору долучено Додаток 1 - Таблиця обчислення загальної вартості для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки (т.1 а.с.16) та паспорт споживчого кредиту (т.1 а.с.17-18), який містить інформацію та кредитні дані кредитодавця, посередника, основні умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту.

З листа ТОВ «Пейтек Україна» від 23.11.2023 за вих. № вбачається, що указане товариство надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього Товариство внесене в державний реєстр фінансових установ. Між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено Договір про організацію переказів грошових коштів №210222-1 від 21.02.2022, відповідно до якого відбувся переказ грошових коштів в сумі 14800 грн 18.08.2022 21:15:03, в листі указано номер транзакції, призначення платежу: зарахування на картку № НОМЕР_1 (т.1 а.с.19).

Згідно розрахунку заборгованості за Договором №3110370 від 18.08.2022 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 28.06.2023 позичальник - ОСОБА_1 , 18.08.2022 тіло кредиту становило 14800 грн., станом на 28.06.2023 заборгованість за кредитом становить 100914,36 грн. і складається з 14800 грн. заборгованості за тілом кредита, 86114,36 грн. - заборгованості за нарахованими процентами (т.1 а.с.20-23).

Також до Договору долучені правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», затверджені наказом директора товариства №67-ОД 14.06.2021 (т.1 а.с.24-26).

З урахуванням умов Кредитного договору, п.6.1.17, 6.1.18 Правил, відповідач, для отримання кредитних коштів в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти Кредитний договір та підписати його шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, надісланим на номер телефону, що ним був наданий.

Факт перерахування коштів відповідачу 18.08.2022 підтверджується, окрім листа ТОВ «Пейтек Україна» від 23.11.2023 за вих. № (а.с.19), випискою по рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 за період з 18.08.2022 по 20.08.2022. У виписці зазначено номер картки останнього, який співпадає з номером, зазначеним у п.2.1 Кредитного договору №3110370 (т.1 а.с.192).

28.06.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» (Кредитор) та ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» (Новий кредитор) укладено Договір відступлення права вимоги №28/06/23 від 28.06.2023. Відповідно до умов зазначеного договору та витягу з реєстру боржників від 28.06.2023 до Договору відступлення прав вимоги №28/06/23 від 28.06.2023, право вимоги за Договором про надання коштів ОСОБА_1 на умовах споживчого кредиту від 18.08.2022 перейшло до ТОВ «ФК «Укрглобал-Фінанс» (т.1 а.с.33-34, 36).

До позову долучено Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб (т.1 а.с.27), Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи (т.1 а.с.28) та Статут позивача (т.1 а.с.29-32).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Як свідчить зміст ч. 3, 5, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Положеннями ч. 1 ст. 512 та ст. 514 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінивши докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, враховує всі надані та здобуті докази, вважає що існують підстави для задоволення позову.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідач взяті не себе зобов`язання за укладеним ним з ТОВ «Лінеура Україна» Договором №3110370 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.08.2022 не виконав у передбачений у Договорі строк, грошові кошти та нараховані відсотки не повернув.

Із наданих представником позивача розрахунків щодо заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 100914,36 грн і складається з: 14800 грн. заборгованості за кредитом, 86114,36 грн заборгованості за нарахованими процентами відповідно до п.1.4 Кредитного договору за ставкою 1,99% за кожен день користування кредитом за період з 18.08.2022 по 23.06.2023 (включно).

Добровільно ОСОБА_1 указану суму заборгованості не повертає.

Під час підготовчого провадження та підготовки справи до судового розгляду по суті, представником позивача заявлено клопотання про зменшенння розміру заявлених позовних вимог, відповідно до якого він просить стягнути з відповідача на користь позивача лише фактично надані в кредит грошові кошти в сумі 14800 грн., в також просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на правову допомогу в сумі 20000 грн.

Заперечення сторони відповідача, які були викладені в раніше поданих заявах по суті спору щодо наявної заборгованості перед позивачем в частині отриманих кредитних коштів, спростовуються наданими позивачем та здобутими під час розгляду справи доказами, а відтак не приймаються судом до уваги.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Щодо розподілу судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позовуна відповідача; 2) у разі відмови в позовіна позивача; 3) у разі часткового задоволення позовуна обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч.1,4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеній в постанові від 12.02.2020 у справі 648/1102/19 - витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2статті 137 ЦПК України).

Аналізуючи норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд у справі 686/28627/18 від 27.07.2022 дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та адвокатом Руденком К.В. 03.07.2023 укладено договір про надання юридичних послуг № 03/07/2023, згідно з умовами якого, адвокат Руденко К.В. зобов`язався надавати правову допомогу замовнику, а замовник зобов`язався оплатити їх, у строк та на умовах, визначених договором (а.с.42-43), відповідно до витягу з реєстру №1 до акту приймання-передачі наданих послуг № 18 до договору №03/07/2023 про надання юридичних послуг від 03.07.2023 зафіксовано обсяг робіт та послуг, наданих адвокатом та їх вартість (а.с.48), факт сплати позивачем вартості робіт підтверджується копією платіжної інструкції № 319 від 27.11.2023 (а.с.49).

Вказані обставини дають суду підстави для висновку, що позивачем поза розумним сумнівом доведено факт понесення витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн., розмір якої відповідає критеріям як реальності наданих позивачу адвокатських послуг, так і розумної необхідності таких витрат, тобто вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України, а отже понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 5 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 грн також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 13, 81, 133, 141, 223, 247, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» заборгованість за договором №3110370 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.08.2022 в сумі 14800 (чотирнадцять тисяч вісімсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» витрати по сплаті судового збору в сумі 2684 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Витрати понесені відповідачем в зв`язку з розглядом даної справи, віднести на його рахунок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Сторони по справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс», , місцезнаходження: 03124, м. Київ, вул.Василенка Миколи, 7.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 .

Повний текст рішення виготовлено 31 липня 2024 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Кудрявцева Ю.В.