Справа № 299/1341/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Джуги С.Д.

з участю секретаря судового засідання: Гусоньки З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Виноградівського районного суду від 18 січня 2021 року, ухвалене суддею Рішко Г.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

встановив:

У травні 2020 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Бора Ю.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті матері ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на все майно яке їй належало на день смерті. Згідно із заповітом ОСОБА_5 все своє майно заповіла позивачу. Позивач після смерті матері пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з тих підстав, що на момент смерті спадкодавця і по березень 2020 року перебував за кордоном на заробітках. Через запровадження обмежувальних заходів протиепідемічного характеру при поверненні на територію України підписав особисте зобов`язання про 14-денний карантин шляхом самоізоляції та в цей період був вимушений перебувати за місцем проживання. Потім перебував на амбулаторному лікуванні з 27.04.2020 по 04.05.2020 у зв`язку з чим пропустив шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Тому, просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року позов задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання ним заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення, яке є несправедливе, необґрунтоване, необ`єктивне, однобічне і таке, що винесене з порушенням норм цивільно-процесуального законодавства і з неправильним застосування норм матеріального права.

Мотивує свої доводи тим, що підстава пропуску спадщини позивачем, а саме те, що він знаходився за кордоном до 16.03.2020, а потім з 27.04.2020 по 04.05.2020 перебував на амбулаторному лікуванні не є достатніми для того, щоб поновити йому строк для прийняття спадщини.

Більше того, вважає, що у період 16.03.2020 по 27.04.2020 позивач мав достатньо часу, щоб звернутися в нотаріальні органи для прийняття спадщини. Зазначає, що нотаріальні контори в цей період працювали і він міг подати заяву про прийняття спадщини як особисто так і поштою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що ОСОБА_5 , яка доводилась позивачу матір`ю померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 30 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Новосільської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області (а.с.7).

За життя ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений 6 жовтня 2005 року секретарем Новосільської сільської ради Виноградівського району, Закарпатської області, яким все своє майно заповідала позивачу ОСОБА_2 (а.с.8).

17 січня 2017 року мати позивача зробила нове заповітне розпорядження, яким все своє майно в рівних долях заповідала ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.30).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, 28 квітня 2020 року Виноградівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу номер 65784164 після смерті ОСОБА_5 (а.с. 29).

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

Аналіз положень частини третьої статті 1272 ЦК України свідчить про те, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

У постанові від 26 червня 2019 року в справі № 565/1145/17 Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Як вбачається з наданих позивачем суду доказів на підтвердження поважності причини пропуску ним строку подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, ОСОБА_2 у період з 27.04.2020 по 04.05.2020 хворів, що підтверджується довідкою від 04.05.2020 АЗПСМ с. Нове Село (а.с 10).

Пояснення позивача об`єктивно підтверджуються відповідними письмовими доказами, які відповідачем не спростовані.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19 , спричиненої коронавірусом SARS-COV-2» (з подальшими змінами) з 12 березня 2020 року в Україні запроваджено карантин.

Внаслідок карантинних обмежень обмежувалося пересування громадян та вводилися певні обмеження для осіб.

Аналіз встановлених обставин справи і наданих доказів свідчить про те, що стан здоров`я позивача є тією непереборною обставиною, що виникла незалежно від його волі, пов`язана з істотними труднощами для вчинення дій щодо прийняття спадщини. Крім того, запроваджений на всій території України карантин з метою запобігання поширенню на території України COVID-19 також обмежив дії спадкоємця на вчасне подання заяви про прийняття спадщини.

Також слід зазначити, що ОСОБА_2 пропустив тільки дев`ять днів та станом на останній день можливості подання заяви про прийняття спадщини 28.04.2020 перебував на амбулаторному лікуванні.

Відповідно до правової позиції Верховного суду, що викладена у справі №681/203/17-ц від 17.10.2018 лише незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини може бути підставою для задоволення таких вимог.

Отже, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що позивач підтвердив належними доказами поважність пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини та задовільним позов.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність ухваленого судового рішення не впливають.

Таким чином, колегія приходить до висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 18 січня 2021 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: