Провадження № 2/712/486/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді- Пироженко В.Д.

при секретарі Каплі А.С.

за участі позивача ОСОБА_1

за участі представника позивача адвоката Сененко К.В.

за участі відповідача ОСОБА_2

за участі представника відповідача адвоката Заруби С.О.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про поділ спільного майна подружжя.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.02.2015 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який рішенням Золотоніського мськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2021 року розірвано. В період шлюбу за спільні кошти вона та ОСОБА_2 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі продажу квартири від 03.09.2020 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В. Зазначає, що при купівлі вказаної квартир вона була присутня та надавала згоду на його укладення, як дружина.

Також у період шлюбу з відповідачем за спільні кошти вони придбали автомобіль Mitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2019 № 5783/19/004131, виданого ПП «АВТОКОМ ЦЕНТР».

Таким чином зазначені квартира та автомобіль набути ними в період шлюбу за спільні кошти, а тому являються об`єктами права спільної сумісної власності подружжя.

Вказує, що відповідач перебуваючи в офіційному шлюбі продав автомобіль Mitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 , однак, згоду на продаж автомобіля вона не надавала, а кошти за продаж автомобіля не отримувала, відповідач кошти від продажу автомобіля приховав та витратив не в інтересах сім`ї. Згідно відповіді Регіонального центру ГСЦ МВС в Черкаській області транспортний Mitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 перереєстровано на нового власника 16.02.2021 року на підставі договору купівлі-продажу № 7141/2021/2435922 від 16.02.2021 укладеного в ТСЦ 7141. Отже, з моменту переходу права власності на автомобіль до нового власника, об`єктом спільної сумісної власності подружжя стали саме грошові кошти отримані від продажу автомобіля, та вважає, що має право на грошову компенсацію вартості відчужуваного автомобіля, виходячи з дійсної ринкової вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, величина вартості автомобіля Mitsubishi Lanser, отримана в результаті оцінки становить 177,400 грн. Вказує, що вона претендує на половину вказаної оціночної вартості автомобіля, тобто на 88 700 грн.

Просить визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_3 . Здійснити поділ квартири АДРЕСА_3 , визнавши за нею право власності на частку вказаної квартири, залишивши іншу частку зазначеного об`єкта нерухомого майна у власності ОСОБА_2 . Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію за продаж автомобіляMitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 88 700 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 23.10.2023 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.01.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її адвокат позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

В судовому засіданні відповідач та його адвокат Дудченко І.В. ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просили відмовити в задоволенні позову. Адвокат надала до суду відзив на позовну заяву в якому зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували в зареєстрованому шлюбі в період з 10.02.2015 р. по 30.08.2021 р., та під час шлюбу ними був придбаний автомобільMitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 , який було продано 16.02.2021 року, а кошти були повністю віддані позивачці. Наданий позивачкою висновок про вартість об`єкта оцінки автомобіля Mitsubishi Lanser не може бути належним доказом, оскільки візуальний огляд і детальне вивчення автомобіля не проводилось, процедура оцінки проводилась на підставі порівняльного методу, тому такий висновок не може бути прийнятий судом до уваги.

Заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 10.02.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Золотоноша реєстраційної служби Золотоніського міського управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 18, який рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2021 року було розірвано.

Зазначеним рішенням суду встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 03.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Корчемною М.В. та зареєстрованого в реєстрі № 1836, ОСОБА_2 став власником кватири АДРЕСА_3 . Даний факт підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 345999728 від 11.09.2023.

В матеріалах справи наявна нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 про надання нею згоди на купівлю вказаної квартири її чоловіком ОСОБА_2 .

З листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (Філія ГСЦ МВС) (РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області) Головного сервісного центру МВС від 31.03.2023 р. № 31/23-750 встановлено, що відповідно до ЄДР ТЗ МВС, транспортний засіб марки Mitsubishi Lanser 9, 2006 року був зареєстрований за ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 05.09.2019 № 5783/19/004131, виданого ПП «АВТОКОМ». В подальшому даний транспортний засіб перереєстровано на нового власника 16.02.2021 в ТСЦ 7141 РСЦ ГСЦ МВС в Черкаській області на підстав договору купівлі - продажу № 7141/2021/2435922 від 16.02.2021, укладеного в ТСЦ 7141.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що перед укладенням в ТСЦ 7141 договору купівлі-продажу № 7141/2021/243522 від 16.02.2021транспортного засобу Mitsubishi Lanser 9, відповідач повинен був отримати її письмову згоду, як дружини на вчинення вказаного правочину, але цього не зробив.

Позивач наголошує, що своєї згоди на розпорядження цим автомобілем не надавала, а відчуження транспортного засобу відповідачем було здійснено без відома та без її згоди.

Жодних доказів того, що позивач надавала згоду на відчуження вказаного транспортного засобу, який є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя сторін, матеріали справи не містять.

Перевіряючи обґрунтованість таких вимог позивача, у контексті дослідження обсягу наявних доказів в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Відповідно до Конституції України, регулювання шлюбу і сім`ї визначаються виключно законами України.

Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України.

У відповідності до частини першої ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Положення частини другої ст. 60 Сімейного кодексу України гарантує подружжю, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Така норма закону встановлює презумпцію права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі.

Аналогічне положення міститься і в частині третій ст. 368 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Верховним Судом України при розгляді справи № 6-2641цс15 (постанова від 16.12.2015 року) висловлена Правова позиція про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. У зв`язку з викладеним, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено правовий висновок про те, що у ст. 60 Сімейного кодексу України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Отже, за загальним правилом, що випливає з наведених вище правових норм, будь-яке майно набуте за час шлюбу, належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, якщо одним із них не доведене набуття ним особистої приватної власності на майно в період перебування їх в шлюбі.

Як встановлено судом, квартира АДРЕСА_3 та автомобіль Mitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 , було придбано за час шлюбу сторін, тому воно є майном спільної сумісної власності подружжя, також відповідач не посилався на те, що автомобіль є особистою приватною його власністю.

Відповідач у відзиві зазначає, що кошти отримані від продажу автомобіля, були віддані повністю позивачці, однак, матеріали справи не містять доказів того, що кошти, отримані відповідачем за договором купівлі-продажу автомобіля від 16.02.2021 року, були використані ним в інтересах сім`ї.

Таким чином, аналіз зібраних доказів свідчить про те, що квартира АДРЕСА_3 та автомобіль Mitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 , який було придбано у шлюбі і є спільною сумісною власністю сторін, а відчуження автомобіля відповідачем було здійснено без відома та без згоди на це позивача. Відповідачем інших доказів суду не надано.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_2 являється її зятем, проживали спільно з її дочкою ОСОБА_1 , та за період шлюбу ними було придбано квартиру та автомобіль. Їй не відомо коли ОСОБА_2 продав автомобіль, але це вже було коли донька з зятем не проживали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розійшлись приблизно зимою, вони мали автомобіль Mitsubishi, який було продано у період їхнього шлюбу.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_2 знає з інституту. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали автомобіль Mitsubishi, який в кінці зими було продано в той час коли вони разом вже не проживали. Автомобіль було продано за 2000 доларів США. Він разом з ним їздив у МРЕО. З літа 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не проживають разом.

В рішенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 30.08.2021 року зазначено, що: позивач зазначає, спільне господарство сторони не ведуть з грудня 2020 року, а шлюбні стосунки фактично припинені в лютому 2021 року. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте з вимогами позивачки згідний та зазначив, що разом не проживають з позивачкою з 20.02.2019 року.

Таким чином, судом встановлено, що автомобіль відповідачем був проданий в період, коли він з позивачкою не проживав.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ст. 70 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою.

Згідно з ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з частиною третьою статті 65 Сімейного кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Частиною другою ст. 65 Сімейного кодексу України визначено, що при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана у письмовій формі.

За приписами положень частини другої, третьої ст. 369 Цивільного кодексу України, розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника уразі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відповідно до частини першої, другої ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Отже, вимоги позивача є законними і вона має право на поновлення свого права власності. Втім позивач просить суд стягнути 1/2 частку вартості у грошовому еквіваленті проданого без її згоди й відома автомобіля, яким вона володіла з відповідачем спільно.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Обраний спосіб захисту має безпосередньо втілювати мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту, тобто мати наслідком повне припинення порушення його прав та охоронюваних законом інтересів.

Статтею 6 Конвенції визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому, під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Водночас засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року, заява № 38722/02).

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного майнового права, не суперечить чинному законодавству й є ефективним з точки зору позивача.

Відповідно до ст. 69 ч. 1 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обставин, які б давали підстави для відступу від рівності часток подружжя судом не встановлено, а тому суд вважає, що частки сторін у праві власності на квартиру та автомобіль є рівними.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов в частинні визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на частку спірної квартири підлягає до задоволення.

Також суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошову компенсацію за продаж автомобіляMitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 підлягає до часткового задоволення, враховуючи право позивача на грошову компенсацію за відчужений без її згоди автомобіль, власником якого являлась вона спільно з відповідачем, у розмірі 1/2 частки вартості відчуженого майна. Оскільки згідно договору купівлі-продажу 7141/2021/2435922 транспортного засобу від 16.02.2021 року вартість автомобіляMitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 складає 80 000 грн., томудо стягнення з відповідача ОСОБА_8 на користь позивачки ОСОБА_1 підлягає грошова компенсація за продаж вказаного автомобіля у розмірі 40 000 грн.

Інших доказів щодо дійсної вартості автомобіля, позивач суду не надала.

З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 4191,50 грн, пропорційно задоволеним вимогам позивача, що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 6,12, 13,17,18, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 328, 368, 372 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 63, 65, 69 -71 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) кватиру АДРЕСА_3 .

Здійснити поділ квартири та визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_3 .

Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) автомобіль Mitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію за продаж автомобіля Mitsubishi Lanser 9, д.н.з. НОМЕР_1 у розмірі 40 000 грн. та витрати по стягненню судового збору пропорційно задоволених вимог позивача в сумі 4191,50 грн, а всього 44 191,50 грн.

В іншій частині позову позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст. 354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Повний текст рішення складено 30.10.2024