Справа №443/1957/24
Провадження №2/443/824/24
РІШЕННЯ

іменем України

02 грудня 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Позивач ОСОБА_1 подала до суду позов до ОСОБА_2 (відповідач), у якому просить розірвати укладений між ними шлюб, залишити їй прізвище « ОСОБА_3 » та їхню доньку на її вихованні, а також стягнути судові витрати з відповідача на її користь.

В обґрунтування вимог щодо предмета спору покликається на те, що відповідач з кінця 2022 року проживає з іншою жінкою у фактичних шлюбних відносинах. Ні з нею, ні з дитиною не спілкується. Відповідач має намір створити іншу сім`ю. Її намагання зберегти сім`ю не дали результатів.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позову.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачкою подано заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.19).

Відповідачем подано заяву (клопотання) про розгляд справи за його відсутності та визнання позову (а.с.15).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 31.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.10-11).

Ухвалою судового засідання від 02.12.2024 судом постановлено проводити розгляд справи за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.21).

Позиція суду.

Суд, зважаючи на позицію сторін, з`ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 11.10.2019 у Сихівському районному у місті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №375. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_3 ». Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб від 03.05.2023 серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Відповідно до свідоцтва про народження від 30.05.2023 батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сторони у справі (а.с.6).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивачки припинити шлюбні відносини з відповідачем та наявністю у сторін малолітньої дитини, що унеможливлює розірвання шлюбу безпосередньо в органі державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України).

Так, приписами частин 3 та 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також, суд застосував норми статей 24, 104, 110 та 113 СК України, які визначають добровільність шлюбу, підстави припинення шлюбу, право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу та право на вибір прізвища після розірвання шлюбу.

Крім цього, суд зважає на роз`яснення Пленуму Верховного суду України, викладені в пункті 10 постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак не підтримують шлюбних стосунків. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а позивач згідний з цим, що вбачається з висловленої ними у заявах позиції.

Суд зауважує, що примушування до збереження шлюбу є неприпустимим та порушуватиме права дружини, чоловіка на свободу і особисту недоторканність.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд доходить переконання, що подальше спільне життя сторін як подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим, суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню повністю.

З огляду на приписи статті 113 СК України після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Також, суд зазначає, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками обов`язком суду є роз`яснення сторонам порядку вирішення питання про визначення місця проживання дитини (правовий висновок Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18).

Суд зауважує, що на час розгляду цієї справи між сторонами відсутній спір щодо залишення проживання їхньої малолітньої дитини разом з матір`ю, що вбачається з позиції відповідача, висловленої у заяві, тому суд доходить переконання про наявність підстав для залишення проживання дитини з позивачкою (матір`ю).

Розподіл між сторонами судових витрат.

Судовий збір.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 1 211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі статей 24, 56, 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11.10.2019 у Сихівському районному у мсті Львові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №375.

Після розірвання шлюбу залишити за позивачем прізвище « ОСОБА_3 ».

Малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Дата складення повного судового рішення 03 грудня 2024 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів