Справа № 510/265/23
Провадження № 2/510/315/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.24 року Ренійський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, яке відкрилось після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у вигляді житлового будинку з надвірними спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,18 га. Крім того позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є його батьком.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є спадкоємцем першої черги за законом. У встановлений законодавством строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , однак прийняв її відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦПК України. У видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явився, від представника позивача адвоката Аждер В.А. до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про визнання позовних вимог, в яких також просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а отже рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; довідка відділу реєстрації актів цивільного стану Ренійського районного управління юстиції Одеської області № 61/03-70 від 01.04.2004 р., згідно якої ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 ; довідка Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 870 від 25.04.2016 р., згідно якої ОСОБА_3 на праві власності належить житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 (господарська книга № НОМЕР_1 ), крім того, на момент його смерті з ним був зареєстрований син ОСОБА_1 ; довідка Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 871 від 25.04.2016 р., згідно якої за ОСОБА_4 рахується, відповідно до земельно кадастрової документації, земельна ділянка площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 ; свідоцтво про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько ОСОБА_1 , мати ОСОБА_7 , серія НОМЕР_2 від 11.06.1977 р.; звіт про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами по АДРЕСА_1 ; постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.12.2122 р.; паспорт громадянина України ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 від 14.03.2000 р. з ідентифікаційним номером.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці площею 0,18 га.

Під час життя ОСОБА_3 заповідального розпорядження не залишив, тому спадкоємство здійснюється за законом.

Позивач по справі ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про його народження (довідка № 61/03-70 від 01.04.2004 р.), його прізвище записано як « ОСОБА_8 », в графі «батьки», запис про «прізвище» батька позивача вказано як « ОСОБА_4 ». За паспортом серії НОМЕР_3 , виданий Ренійським РВУМВС України в Одеській області 14.03.2000 р., прізвище позивача записано як « ОСОБА_8 ». У свідоцтві про смерть НОМЕР_4 від 13.06.2003 р., прізвище, ім`я, по - батькові спадкодавця зазначено « ОСОБА_3 ». Оскільки від встановлення факту родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , залежить виникнення у позивача права на спадкування, як спадкоємця першої черги за законом, позивач просить встановити факт родинних відносин, а саме: що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Факт родинних відносин між позивачем та ОСОБА_3 , підтверджується довідкою Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 870 від 25.04.2016 р. у якій зазначено, що відповідно до записів по господарської книги виконавчого комітету Лиманської сільської ради на день смерті спадкодавця ОСОБА_3 разом з ним був зареєстрований син ОСОБА_1 .

Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що факт родинних відносин підлягає встановленню, оскільки він має юридичне значення, тобто від нього залежить виникнення права у позивача на спадкування, як спадкоємця першої черги за законом. Таким чином позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_3 .

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини, позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак, на момент відкриття спадщини, позивач постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 870 від 25.04.2016 р., від спадщини не відмовлявся. Відповідач є спадкоємцем п`ятої черги за законом, фактично спадщину прийняв, однак на спадщину не претендує, не заперечує проти визнання за позивачем право власності на спадкове майно.

05.12.2022 р. позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що підтверджується постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_3 шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, вважає що має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач, є спадкоємцем п`ятої черги за законом, в матеріалах є заява, що він не заперечує проти визнання за позивачем права власності на спадкове майно.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивач прийняв спадщину фактично, шляхом постійного проживанням із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, відмову від спадщини не заявляв. Відповідач є спадкоємцем п`ятої черги за законом, не заперечує проти визнання за позивачем право власності на спадкове майно.

Таким чином, позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявляв про відмову від неї, однак оформити її не може у зв`язку з обставинами, які не залежать від нього.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивач є суб`єктом набуття права власності на нерухоме майно з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання права власності на спадкове майно.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи за даною позовною заявою позивач з відповідача просив не стягувати.

Керуючись ст. ст. 328, 1217, 1218, 1222, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 50, 58, 81, 89, 133, 141, 200, 206, 223, 259, 263-265, 268, 273, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно- задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 13 червня 2003 року Лиманською сільською радою Ренійського району Одеської області складено відповідний актовий запис № 19, є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) право власності на житловий будинок, з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,18 га.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К.В. Сорокін