Номер провадження № 2/521/6875/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретар судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників справи:

від ОСОБА_1 - адвокат Шарандак А.А., на підставі ордера;

від ОСОБА_2 - адвокат Онищук Г.А., на підставі ордера.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У жовтні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Портний Микола Іванович звернувся до Малиновського районного суду міста Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 у якому позивач просив суд стягувати із ОСОБА_2 аліменти на дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 15000 грн, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Зокрема, за доводами позовної заяви позивач вказала, що між нею та відповідачем 24.09.2010 року було укладено шлюб, під час якого у подружжя народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також позивач зауважила, що з початку 2024 року і по день подання позову вона та відповідач проживають окремо, вирішується питання щодо розірвання між ними шлюбу.

Позивач стверджує, що відповідач є працездатною особою, зареєстрований як фізична особа-підприємець з 10.03.2010 року, має у власності нерухоме майно, у нього відсутні на утриманні інші діти або непрацездатні батьки, відсутні хронічні захворювання.

Також, як зазначено у позовній заяві відповідач злісно ухиляється від свого обов`язку по утриманню дитини, з огляду на що, з нього необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій формі на утримання ОСОБА_3 у зазначеному вище розмірі.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 18.10.2024 року у справі №521/16878/24 було відкрито провадження, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до судового розгляду у судовому засіданні з викликом сторін.

05.11.2024 року через канцелярію до Малиновського районного суду міста Одеси від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. №65002), у якому представник ОСОБА_2 - адвокат Онищук Ганна Анатоліївна просила суд позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково, стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відзив судом долучено до матеріалів цивільної справи.

Зокрема, за доводами відзиву відповідач наголосив, що залишив своїй колишній дружині та сину для проживання свою квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., сплачує комунальні платежі за користування позивачем та сином комунальними послугами, залишив позивачу 10000 долл. на утримання сина.

Також, як зазначив відповідач, ним втрачено працездатність у зв`язку із хворобою, підприємницька діяльність ним не ведеться у зв`язку із вищенаведеним.

28.112024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника позивача надійшла заява про долучення матеріалів до справи, у якій останній просив суд приєднати до матеріалів цивільної справи заяву про приєднання до Публічного договору на надання телекомунікаційних послуг, квитанції про сплату за послуги доступу до мережі інтернет, довідку про місце роботи ОСОБА_1 , довідку Одеського ліцею «Освітні ресурси та технологічний тренінг», квитанції про сплату комунальних послуг.

02.12.2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси від представника відповідача також надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи, у якій остання просила суд долучити до матеріалів цивільної справи квитанції про сплату комунальних послуг, квитанції про сплату за послуги доступу до мережі Інтернет, копії фото переписки з месенджера «Телеграм».

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з мотивів, викладених у позові, просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача також підтримала свої часткові заперечення проти позовних вимог, з мотивів, викладених письмово у відзиві. Просила суд позовні вимоги про стягнення аліментів задовольнити частково.

В судовому засіданні протокольною ухвалою судом було задоволено заяви позивача та відповідача про долучення письмових матеріалів до цивільної справи.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, заслухавши представників учасників справи, суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини потребують часткового задоволення, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом, які не заперечуються сторонами у даній справі.

Так, 24.09.2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, а/з 628, про що видане відповідне свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 ..

Від шлюбу у сторін народилася дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 27.01.2011 року видане відповідне свідоцтво НОМЕР_4 , а/з №40.

Також із наявних у матеріалах документах судом встановлено, що ОСОБА_2 є Фізичною особою - підприємцем, дата реєстрації:10.03.2010 року; види діяльності: 47.99 - Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами; 95.29 - Ремонт інших побутових виробів і предметів особистого вжитку; 47.54 - Роздрібна торгівля побутовими електротоварами в спеціалізованих магазинах.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 25.09.2024 року вбачається, що за відповідачем зареєстроване право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Також позивачем до позовної заяви додано відомості про додаткові витрати на дитину, а саме про витрати, пов`язані із участю ОСОБА_3 до спортивно-лікувального табору з 29.07.2023 року по 07.08.2023 року, з 31.07.2023 року по 09.08.2024 року, з 31.07.2024 року по 09.08.2024 року; довідку про вартість занять ОСОБА_3 у фітнес-клубі від 16.07.2024 року, фіскальні чеки на підтвердження сплати за такі заняття, договір про надання телекомунікаційних послуг, квитанції про оплату наданих телекомунікаційних послуг, квитанції про сплату комунальних платежів, довідку про місце роботи позивача та місце навчання дитини.

Відповідачем, в свою чергу, до матеріалів справи було також долучено копії квитанцій про сплату комунальних платежів в період з 03.01.2024 року по листопад 2024 року, сплачених відповідачем за користування комунальними послугами за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім наведеного у матеріалах справи наявна виписка амбулаторного хворого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , видана КНП «МКЛ №11 ОМР», з якої вбачається, що відповідач перебував на стаціонарному лікуванні з 26.03.2024 року по 24.03.2024 року, діагноз - застарілий розрив заднього рогу медіального меніску правого колінного суглоба; 26.03.2024 року проведено хірургічну операцію: артроскопія колінного суглоба праворуч, часткова резекція пошкодженого меніска, тіла Гоффа, дебрідмент порожнини правого колінного суглоба.

Відповідно до консультаційного висновку спеціаліста КНП «МКЛ №11 ОМР» від 02.09.2024 року відповідачу встановлено наступний діагноз: застарілий розрив заднього рогу медіального меніску правого колінного суглобу, стан після артроскопії від 26.03.2024 року, комбінована контрактура правого колінного суглобу, хронічний синоніїт правого колінного суглобу, патело-феморальний синдром праворуч, післятравматичний правобічний гонартроз І ст. Рекомендації: непрацездатний.

Також у матеріалах справи наявні копії податкових декларацій Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 за 1 кв. 2024 року - 0 грн. доходу, за кв. - 2023 року - 739812 грн.; квитанції про сплату житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 : від 20.10.2024 року, 01.09.2024 року, від 20.05.2024 року, від 10.03.2024 року, від 08.01.2024 року; виписка з АТ КБ «Приватбанк» за період з 01.01.2024 року по 21.10.2024 року, відповідно до якої баланс відповідача на початок періоду складав 32698 грн. 69 коп., на кінець періоду - 21161 грн. 17 коп.

Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами у даній справі спірних правовідносин матеріали цивільної справи не містять.

Предметом спору у даному разі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в твердій грошовій формі на утримання неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття.

Застосовані у даному разі норми права та мотиви, з яких виходить суд, частково приймаючи доводи позивача.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України).

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Вищевказана норма свідчить про те, що стягуючи аліменти в розмірі більшому ніж мінімальний гарантований розмір, суд повинен впевнитися в матеріальній змозі відповідача його сплачувати.

Отже, аналізуючи положення ст. 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України.

Так, у даній справі судом встановлено, що після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами, спосіб виконання обов`язку батька утримувати сина за домовленістю з позивачем визначено не було, а відтак кошти на утримання дитини (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Також, зокрема, звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач просила стягнути аліменти в розмірі 15000 гривень, що станом на дату розгляду справи, значно перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» для дітей віком від 6 до 18 років - складає 3196 грн.

При цьому, обґрунтовуючи вказаний розмір аліментів, ОСОБА_1 в позовній заяві зазначила, що відповідач є фізичною особою - підприємцем, отримує стабільний дохід, відтак, його стан здоров`я та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти в розмірі, який позивач просить стягнути.

У відповідності до ст. 12, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такі випадки встановлено законодавцем, а саме - випадки щодо дискримінації, трудових правовідносин та порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції».

Таким чином, фактично у всіх справах, саме на сторони, особливо на позивача лягає обов`язок довести ті обставини на які він посилається. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

При цьому, доказами, у контексті ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказами у цивільному процесі можуть бути: письмові, речові та електронні докази; висновки експертів; показання свідків.

Так, у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона.

Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (таких висновків також дійшов суд касаційної інстанції у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18). Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (п. 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18)».

Так, суд, розглянувши справу по суті позовних вимог встановив, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довела, що достатність доходів ОСОБА_2 дозволяє йому сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем до стягнення, а саме в розмірі 15000 грн.

Відповідач в свою чергу, обставин щодо отримання ним стабільного високого заробітку не визнав, свою спроможність сплачувати аліменти в заявленому розмірі заперечив, оскільки на даний час є непрацездатним та вказав, що згідний сплачувати на утримання ОСОБА_3 по 5000 грн. щомісячно.

При цьому, на обґрунтування своєї позиції відповідач надав виписку з історії хвороби, консультаційний висновок, банківську виписку, податкові декларації його як підприємця та платіжні документи, які свідчать про сплату комунальних послуг за місцепроживанням позивача та сина.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин, взявши до уваги часткове визнання позову відповідачем, наявність у нього захворювання, пов`язаного із руховим апаратом, а також відсутність доказів, які б підтверджували, що матеріальний стан відповідача дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі більшому, ніж ним було визнано, та зважаючи на положення ч.2 ст.. 182 СК України щодо мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину і на розмір прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років, суд прийшов до висновку, що з ОСОБА_2 слід стягувати аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду - 17.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виходячи з положень вищевказаної норми, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. ст.4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 247, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду - 17.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок на користь держави, на рахунок: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106 Код отримувача (ЄДРПОУ): 37993783 Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) Код банку (МФО): 899998 Номер рахунку: UA0026001 Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені в судовому засіданні 03.12.2024 року.

Повне судове рішення складено та підписано 04 грудня 2024 року.

Суддя: Н.О. Шевчук