Справа № 463/7737/19 Головуючий у 1 інстанції: Нор Н.В.
Провадження № 22-ц/811/1034/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Ковальчука Ю.П.

з участю: ОСОБА_1 , та його представника адвоката Пащука А.І., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Довганя В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним приміщенням шляхом приведення до попереднього стану,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільним приміщенням шляхом приведення до попереднього стану.

Позов обґрунтований тим, що на підставі договору дарування від 07 липня 2000 року ОСОБА_1 є співвласником 17/50 частини будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у його користуванні знаходяться приміщення: літ. 1-2 12, кв. м (житлова); літ. 1-3 19,5 кв. м (житлова);літ. 1-4 14,9 кв. м (житлова); літ. 1-5 11,2 кв. м (кухня); літ. І 4,9 кв. м (коридор); літ. ІІ 0,7 кв. м (туалет); літ. ІІІ 3,1 кв. м (ванна) та літ. 1-1 9,1 кв. м (коридор).

Відповідачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 18 листопада 1992 року належить 33/50 частини цього буднику, в її користуванні знаходяться приміщення: літ. 2-3 16,8 кв. м (житлова), літ. 2-4 21,3 кв. м (житлова),літ. 2-5 11,9 кв. м (житлова), літ. 2-6 12,4 кв. м (житлова); літ. 2-7 8,7 кв. м (кухня); літ. 2-8 2,4 кв. м (ванна); літ. 2-9 1 кв. м (туалет); літ. 2-1 8,9 кв. м (коридор); літ. 2-2 5,1 кв. м (коридор), літ. ІV 9,7 кв. м (коридор) та літ. V 19,3 кв. м (гараж).

Крім цього, в технічному паспорті на жилий будинок від 10 лютого 2000 року відображена відкрита лоджія, з якої є доступ до спільного горища співвласників, яка перебувала у спільному користуванні співвласників будинку, без доступу до якої позивач позбавлений можливості користуватись спільним горищем.

Відповідачка здійснила реконструкцію цієї лоджії шляхом влаштування зовнішніх капітальних стін із двома віконними отворами із заповненням та встановленням дверей, позбавивши його вільного доступу до горища. Добровільної згоди щодо користування горищем відповідачка не надає, на неодноразові звернення щодо спільного користування майном, відповідач не відреагувала.

Просив зобов`язати ОСОБА_2 усунути йому перешкоди в користуванні лоджією, яка розташована на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення її до попереднього стану відповідно до технічного паспорта від 10 лютого 2000 року, а саме демонтажем зовнішніх капітальних стін із двома віконними отворами із заповненням та дверей.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним приміщенням шляхом приведення до попереднього стану відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що у Личаківському районному суді м. Львова розглядалась справа про усунення перешкод в користуванні горищем вказаного будинку (справа № 2/463/135/13) між тими самими сторонами, що і у даній справі. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04.12.2013 у даній справі було зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні горищем будинку АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд встановив факт того, що відповідачка ОСОБА_2 чинила йому перешкоди у доступі на горище, оскільки вхід на горище є з приміщення позначеному у технічному паспорті римською літерою «IV», а саме на другому поверсі цього приміщення, яке раніше було навіть не помічене бо це була по суті тераса без стін та вікон. Оскільки дані обставини встановлені судом то вони не потребують доведення додатково.

Таким чином, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки викладені у рішенні суду не відповідають, обставинам справи.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2021 року залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 13 березня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2023 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , та його представника адвоката Пащука А.І. на підтримання апеляційної скарги, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Довганя В.І. на заперечення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову про усунення перешкод в користуванні спільним приміщенням шляхом приведення до попереднього стану, суд першої інстанції виходив з того, що приведення тераси у попередній стан, не забезпечить позивачу вільного доступу до горища, оскільки згідно з технічним паспортом вихід на терасу з вулиці відсутній.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 17/50 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором дарування від 07 липня 2000 року, зареєстрованим у реєстрі за № 1658.

Згідно з пунктом 2 договору дарування від 07 липня 2000 року за згодою сторін у власність обдарованого переходять приміщення: літ. 1-2 12, кв. м (житлова); літ. 1-3 19,5 кв. м (житлова); літ. 1-4 14,9 кв. м (житлова);

літ. 1-5 11,2 кв. м (кухня); літ. І 4,9 кв. м (коридор); літ. ІІ 0,7 кв. м (туалет); літ. ІІІ 3,1 кв. м (ванна) та літ. 1-1 9,1 кв. м (коридор).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 18 листопада 1992 року, який зареєстровано в реєстрі за № 10554, ОСОБА_2 прийняла в дар від ОСОБА_3 33/50 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1 .

Цим договором встановлено, що в користування обдарованої ОСОБА_2 переходять приміщення: літ. 2-3 16,8 кв. м (житлова), літ. 2-4 21,3 кв. м (житлова), літ. 2-5 11,9 кв. м (житлова), літ. 2-6 12,4 кв. м (житлова);

літ. 2-7 8,7 кв. м (кухня); літ. 2-8 2,4 кв. м (ванна); літ. 2-9 1 кв. м (туалет); літ. 2- 8,9 кв. м (коридор); літ. 2-2 5,1 кв. м (коридор), літ. ІV 9,7 кв. м (коридор) та літ. V 19,3 кв. м (гараж).

Відповідно до частин першої та третьої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності (частина четверта статті 357 ЦК України).

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (частини перша-третя статті 358 ЦК України).

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в грудні 2011 року звертався в суд з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю, реальний поділ будинковолодіння.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 04 грудня 2013 року у справі № 2/463/135/13 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні горищем будинку АДРЕСА_1 .

У вказаному рішенні зазначено, що відповідачка визнала той факт, що вона одноосібно користується усім горищем, оскільки воно розташоване над приміщеннями будинку АДРЕСА_1 , що перебувають у її власності, позивач доступу до цих приміщень не має, а тому вважає, що у нього відсутні правові підстави на користування горищем.

При розгляді справи № 2/463/135/13, суд встановив, що спільній частковій власності залишаються не лише господарські приміщення, але й сходи, вхід, горище.

У справі, що переглядається судом апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , та просив усунути перешкоди в користуванні лоджією, яка розташована на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення її до попереднього стану відповідно до технічного паспорта, а саме демонтувати зовнішні капітальні стіни із двома віконними отворами із заповненнями та дверей.

Як на підставу позову позивач посилався на те, що протягом тривалого часу між сторонами існує конфлікт щодо користування горищем, відповідачка, яка протиправно здійснила реконструкцію лоджії порушила його право як співвласника на користування спільним горищем. Після закриття виконавчого провадження у справі № 2/463/135/13 і до сьогодні відповідачка, здійснивши реконструкцію лоджії шляхом влаштування зовнішніх капітальних стін із двома віконними отворами і заповненням та встановленням дверей, продовжує чинити перешкоди у користуванні горищем, а він вимушений звертатися з відповідними заявами до компетентних органів і до суду.

Згідно висновку експерта №13/10-18я по результатах проведення будівельно технічного дослідження за заявою ОСОБА_2 від 24.10.2018 року, при проведенні візуального огляду на місці розташування об?єкта дослідження, а саме приміщення, що розташоване на другому поверсі вхід до якого здійснюється з коридору, під літ. 2-1, у квартирі співвласника 33/50 частки ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 було встановлено, що досліджуване приміщення прямокутної форми з розмірами в плані 2,30м.*2,67м. та має дві внутрішні і дві зовнішні стіни. У кожній з внутрішніх стін є двері. Одні двері - вхід в досліджуване приміщення з коридору під літ. 2-1, а другі двері - вхід на сходи по яких здійснюється вихід на горище. У кожній з зовнішніх стін встановлені металопластикові вікна розміром: 1,70м*2, 10м та 1,70м*2,10м. Вікна вмонтовані чотирьох боків: з одного боку до колони; з другого боку до зовнішньої стіни; знизу до вимуруваної стіни висотою 0,85м. та товщиною 0,20м.; зверху до залізобетонної балки (див. табл. 1, фото № 11,12,13 додатку №1). Дане приміщення служить для відпочинку у літній період і являє собою лоджію.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції встановив, що вхід на горище, яке є у спільній частковій власності обох сторін здійснюється через лоджію, без доступу до якої позивач позбавлений можливості користуватися спільним горищем.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, відповідач визнала той факт, що вона одноосібно користується усім горищем та лоджією, позивач доступу до цих приміщень не має.

Договором дарування від 07.07.2000 року до позивача ОСОБА_1 перейшло право власності на частину приміщень, що становлять 17/50 частин будинко-володіння АДРЕСА_1 . Разом з тим у спільній власності співвласників залишаються не лише господарські приміщення, але і сходи, вхід, горище та спірне приміщення лоджії.

Сторони у справі є співвласниками усього будинку по АДРЕСА_1 , а відтак і приміщення лоджії, яка перебуває в спільному користуванні, а відповідач чинить перешкоди позивачу у користуванні частиною спільного майна шляхом ненадання доступу позивачу до приміщення лоджії, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити частково та зобов`язати відповідача не чинити позивачу перешкод у користуванні лоджією.

Відповідно до положень ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням результатів розгляду справи апеляційним судом, з ОСОБА_2 слід стягнути в користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 768, 40 грн. та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 1152, 60 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 29 вересня 2021 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні спільним приміщенням шляхом приведення до попереднього стану задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні лоджією, яка розташована на другому поверсі будинку АДРЕСА_1 шляхом приведення її до попереднього стану відповідно до технічного паспорта від 10 лютого 2000 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 768, 40 грн. та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 1152, 60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24.10.2024 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.