ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 712/11457/19
Провадження № 22-ц/821/1234/24
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,

секретаря - Ярошенка Б. М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Віштакалюк Наталії Леонідівни на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), зацікавлена особа: ОСОБА_2 ,у складі: головуючого судді Марцішевської О. М., повний текст ухвали складено 05 червня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

18 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із вищевказаною скаргою.

В обґрунтування скарги зазначала, що на примусовому виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, яке було відкрите 12 січня 2022 року на підставі виконавчого листа від 09 грудня 2021 року, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси на виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19, що набрало законної сили 23 листопада 2021 року в результаті перегляду рішення Черкаським апеляційним судом за апеляційною скаргою представника відповідача у справі ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено повністю та зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спосіб, що встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4 ».

Рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім ОСОБА_4 » визначено ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином за наступним графіком: перші та треті вихідні місяця з 09.00 години ранку суботи до 19.00 годину вечора неділі; святкові дні та день народження дитини з 13.00 години дня до 18.00 години вечора; без присутності батька та з урахуванням обставин.

Зазначає, що 06 лютого 2024 року Черкаський апеляційний суд у справі № 712/11457/19 прийняв постанову, якою зобов`язав Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої дитини.

Учасники справи отримали постанову Черкаського апеляційного суду у електронному кабінеті 06.02.2024 і 18.02.2024 ЦМУ зобов`язано було повідомити суд про виконання ухвали.

Станом на день подання скарги, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) не виконало постанову Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі №712/11457/19 та відповідно не повідомило суд про її виконання, чим порушило вимоги ст. 453 ЦПК України про вимогу повідомити про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, суд і заявника не пізніше, ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Як наслідок такої бездіяльності Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), примусове виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року справі № 712/11457/19 не було організовано у відповідності до закону та фактично не було виконано судове рішення 06-07, 8 та 13-14 квітня 2024 року.

Заявник (стягувач) вважає, що організація та проведення виконавчих дій 06-07, 08 та 13-14 квітня 2024 року здійснювались державним виконавцем не у відповідності до ст. 1 та 18 ЗУ «Про виконавче провадження», чим порушено право стягувача на справедливий суд та повагу до приватного і сімейного життя, гарантовані Європейською конвенцію з прав людини і стягувачу завдано моральної шкоди.

Вказує, що державним виконавцем при організації примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі №712/114547/19 на перші вихідні квітня 2024 року (06 та 07 квітня 2024 року), на день народження дитини 08 квітня 2024 року та другі вихідні квітня 2024 року (виконавчі дії вчинялись 13 та 14 квітня за треті вихідні березня 2024 року) та при провадженні виконавчих дій 06 квітня 2024 року з 09:00 до 11:16 години, при провадженні виконавчих дій 08 квітня 2024 року об 13:00 годині, при провадженні виконавчих дій 13 квітня 2024 року з 09:00 години до 09:35 години, були допущені наступні порушення: неправильне визначення місця проведення виконавчих дій; недотримання порядку та способу, що встановлені законом, залучення до участі у виконавчих діях орган опіки та піклування і спеціаліста у галузі дитячої психології; не роз`яснення державним виконавцем прав та обов`язків особам, що були залучені до участі у проведенні виконавчих дій, а також не попередження спеціаліста про кримінальну відповідальність за невиконання або відмову без поважних причин від покладених на нього завдань; допущення до участі у провадженні виконавчих дій інших осіб, що не були залучені державним виконавцем до участі у виконавчих діях у спосіб та порядку, що встановлені законом, які в свою чергу втручались в здійснення виконавчих дій; незаконна участь у провадженні виконавчих дій виконавців у складі виконавчої групи; порушено порядок та спосіб, що встановлені законом, для технічної фіксації виконавчих дій.

Вказує, що станом на час подання скарги продовжується бездіяльність державного виконавця Першого відділу ДВС у місті Черкаси, що полягає у недотриманні порядку державним виконавцем як здійснення виконавчого провадження, так і не вжитті співмірних заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

ОСОБА_1 просила суд:

1) забезпечити ефективний судовий контроль за виконанням рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 № 712/11457/19;

2) визнати цю скаргу ОСОБА_1 обґрунтованою у повному обсязі;

3) застосувати при розгляді скарги практику Європейського суду з прав людини як джерело права, зокрема рішення у справі «К. і Т. проти Франції» від 27 квітня 2000 року за заявою 25704/94, «Вишняков проти України» від 24 жовтня 2018 року за заявою 25612/12, «Швець проти України» від 23 липня 2019 року за заявою 22208/17, «Вихованок проти України» від 07 жовтня 2019 року за заявою 12962/19, «Бондар проти України» від 17 грудня 2019 року за заявою № 7097/18, «Ген та інші проти України» від 10 червня 2021 року за заявами 41596/19, 42767/19;

4) встановити та визнати факт посягання Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на об`єкт особистого немайнового права ОСОБА_1 , що забезпечує її природне існування як фізичної особи, зокрема права на сім`ю (ст. 32 Конституції України, ст. 291 ЦК України) та факт порушення цього права, у спосіб втручання у її сімейне життя;

5) визнати незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у неповідомленні відповідно до ст. 453 (Виконання ухвали суду) ЦПК України Черкаський апеляційний суд (суд, який ухвалив останнє рішення за скаргою ОСОБА_1 , 19 листопада 2023 року), Соснівський районний суд м. Черкаси (суд, який ухвалив рішення у порядку Цивільного процесуального кодексу України та який уповноважений законом на здійснення судового контролю за виконанням рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19) про факт виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 у справі № 712/11457/19;

6) визнати незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у невиконанні постанови Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 у справі № 712/ 11457/19 та не розробці комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного су дуду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечення реального фізичного контакту матері та малолітньої дитини;

7) визнати виконавчі дії, що проводилися, за місцем проживання боржника ОСОБА_2 06 та 08 квітня 2024 року, головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Чорною С. А. з організації примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19, такими, що суперечать вимогам ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» та такими, що були вчинені упереджено та неефективно (ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження»);

8) визнати виконавчі дії, що проводилися 13 квітня 2024 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Чорною С. А. з організації примусового виконання рішення Соснівського районного суду м . Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19, такими, що суперечать вимогам ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» та такими, що здійснювалися виконавцем не за визначеним раніше місцем примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19, відповідно до документу № 31293 від 02 квітня 2024 року;

9) визнати незаконним участь, без створення виконавчої групи у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 під час та у місці проведення виконавчих дій 06, 08 та 13 квітня 2024 року головним державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Чорною С. А. - інших державних виконавців Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ);

10) визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Чорної С. А., що полягає у не зазначенні до залученого до участі у виконавчих діях спеціаліста у галузі дитячої психології Громадської організації «Центр психології «Сяючий шлях» ОСОБА_5 , питань, на які він, як спеціаліст, повинен надати письмовий висновок (звіт) в результаті участі у виконавчих діях, зокрема 06, 08 та 13 квітня 2024 року;

11) визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Чорної С. А., що полягає у не роз`ясненні перед початком виконавчих дій 06, 08 та 13 квітня 2024 току у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, залученим при примусовому виконанні судового рішення особам (залученим для проведення виконавчих дій) в усній формі про їх права та обов`язки, реалізація яких необхідна для ефективного здійснення виконавчого провадження;

12) визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Чорної С. А., що полягає у незабезпеченні присутності представника Служби у справах дітей Черкаської міської ради під час вчинення виконавчих дій 13 квітня 2024 року об 09.00 годині за місцем примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

13) визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Чорної С. А., що полягає у незабезпеченні фізичної присутності боржника ОСОБА_2 під час вчинення виконавчих дій 08 квітня 2024 року об 13:00 годині та 13 квітня 2024 року об 09:00 годині за місцем примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2021 року у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1;

14) визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Чорної С. А., що полягає у допущенні до участі у виконавчих діях осіб, що не є учасниками виконавчого провадження НОМЕР_2 та які не були залучені до участі у проведенні виконавчих дій у порядку та спосіб, що визначені законом, а саме 06 квітня 2024 року ОСОБА_6 (матір боржника ОСОБА_2 ), ОСОБА_7 (дід боржника ОСОБА_2 ), працівники поліції, які прибули на виклик боржника ОСОБА_2 під час проведення виконавчих дій; 13 квітня 2024 року ОСОБА_8 (брат боржника ОСОБА_2 );

15) визнати незаконною бездіяльність головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) Чорної С. А., що полягає у неналежній та несвоєчасній організації примусового виконання рішення Соснівського районного суду м . Черкаси від 16 липня 2021 року у справі№712/11457/19 на день народження малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у період з 13.00 до 18.00 години.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у неповідомленні суду про виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 у справі № 712/11457/19 відповідно до ст. 453 ЦПК України.

Визнано дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при примусовому виконанні 06 квітня 2024 року та 13 квітня 2024 року виконавчого листа Соснівського районного суду м. Черкаси № 712/11457/19, виданого 09.12.2021 про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 у спосіб, встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_1 з малолітнім сином ОСОБА_4 » такими, що вчинені частково не у спосіб, що передбачений ЗУ «Про виконавче провадження».

В іншій частині скарги відмовлено.

Частково задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції виходив з того, що Центральне МУ МЮ (м. Київ) у спірних правовідносинах виконує функцію органу державної виконавчої служби по реальному виконанню судового рішення, що є невід`ємною частиною права на справедливий суд.

Постанова від 06.02.2014 отримана Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» в день її винесення, однак в ході судового розгляду суду не надано підтвердження виконання Управлінням вимог ст. 453 ЦПК України щодо повідомлення суду, який постановив судове рішення у справі № 712/11457/19 про виконання постанови у десятиденний строк з дня її одержання.

Суд також дійшов висновку, що відмова неповнолітнього сина їхати до стягувача була підставою для відкладення виконавчих дій відповідно до ст. 32 ЗУ «Про виконавче провадження», проте при відмові дитини 06 та 13 квітня 2024 року спілкуватись зі стягувачем державним виконавцем не були відкладені виконавчі дії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Віштакалюк Н. Л., вважаючи оскаржувану ухвалу такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2024 року в частині визнання незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у повідомленні суду про виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 у справі № 712/11457/19 відповідно до ст. 453 ЦПК України.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у повідомленні суду про виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 у справі № 712/11457/19 відповідно до ст. 453 ЦПК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що під час винесення оскаржуваної ухвали судом не враховано те, що відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не зазначені - встановлюються судом.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 не вказано строк виконання вищезазначеної постанови. Крім того, вимоги ст. 453 ЦПК України, на яку послався суд застосовується до ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги. В свою чергу Черкаським апеляційним судом винесено постанову, а не ухвалу. Виконавче провадження по виконанню вказаної постанови не відкривалося.

Крім того, скаржником не доведено, як саме не повідомлення Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) Черкаського апеляційного суду про виконання постанови від 06.02.2024 вплинуло на її права, оскільки відповідно до матеріалів справи спілкування скаржниці із сином відбувалося.

Також зазначає, що судом неправильно застосовано норми процесуального права, оскільки постанова Черкаського апеляційного суду винесена 06.02.2024, то останнім днем для звернення зі скаргою про її не виконання було 16.02.2024 включно. Заявник звернулась зі скаргою 17 квітня 2024 року, а тому пропустила строк на звернення зі скаргою.

Судом також не взято до уваги, що скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», зокрема, скаржником не вказано місце проживання чи перебування, реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи

07 вересня 2018 року рішенням служби у справах дітей ЧМР № 573 встановлено матері, ОСОБА_9 спосіб участі у виконанні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_4 : перші та треті вихідні місяця з 09:00 суботи до 19:00 неділі; святкові дні та день народження дитини з 13:00 до 18:00; без присутності батька дитини та з урахуванням обставин, які можуть виникнути.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/11457/19 зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у вихованні дитини та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_2 у спосіб встановлений рішенням Служби у справах дітей Черкаської міської ради № 573 від 07 вересня 2018 року «Про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні матері ОСОБА_2 з малолітнім сином ОСОБА_4 »

12 січня 2022 року постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 712/11457/19 від 09.12.2021.

Хід вказаного виконавчого провадження неодноразово був предметом судового контролю за скаргами стягувача про оскарження дій, рішень та бездіяльності державного виконавця та посадових осіб інших органів примусового виконання.

18 липня 2023 року Перший відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) постановою державного виконавця фактично прийняв виконавче провадження № НОМЕР_1 до примусового виконання.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2024 року постанову Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року змінено з урахуванням мотивів, викладених в цій постанові Верховного Суду. Абзац третій резолютивної частини постанови Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року після слів «Визнати бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1» доповнити словами «за період з 09:00 год 18 листопада 2023 року до 19:00 год 19 листопада 2023 року». В іншій частині постанову Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року залишено без змін (а.с. 124-133).

Верховний Суд погодився з висновком апеляційного суду про обґрунтованість вимог скарги стягувача в частині зобов`язання Центрального МУ МЮ (м. Київ) вчинити дії щодо розробки комплексної стратегії примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 про контакт дитини з матір`ю, оскільки такі дії сприятимуть відновленню порушених прав стягувача.

Постановою від 11.03.2024 державним виконавцем залучено до виконавчих дій спеціаліста в галузі дитячої психології Громадської організації «Центр психології «Сяючий шлях» та представників служби у справах дітей для забезпечення пріоритету прав дитини, створення умов для налагодження стосунків з матір`ю без застосування психологічного тиску задля збереження психологічного здоров`я дитини та довірливого спілкування.

Постановою державного виконавця від 15 березня 2024 року відкладено виконавчі дії до 29.03.2024 на підставі заяви боржника про хворобу дитини та консультативного висновку педіатра від 12.03.2024.

Відповідно до акту від 06.04.2024 виконавчі дії проводились за участю стягувача, представника стягувача, представника служби у справах дітей, спеціаліста в галузі дитячої психології, боржник. Встановлено, що о 09-00 год. виконавець, стягувач, представники стягувача, представник Служби у справах дітей та спеціаліст у галузі дитячої психології були запрошені на прохання виконавця до квартири, оскільки дитина на той час погано себе почувала, боліла голова. Всі пройшли до кімнати, ОСОБА_10 лежав у ліжку. Стягувач (мама дитини) підсіла до дитини і почала розмову, вони на її прохання обіймалися проте на прохання і пропозиції мами піти з нею до сестри, до іншої бабусі, парк, зоопарк, на вулицю, до магазину, хлопчик постійно казав їй не хочу. На пропозицію батька (боржника) піти з мамою і на його прохання вдягнутися і вийти з мамою, дитина все одно відмовлялася і казала їй не хочу. Проте спілкування матері і дитини проходило дружньо. Бабуся дитини, матір боржника, яка проживає також разом з дитиною, також запропонувала дитині вдягнутися і піти з мамою, на що дитина також казала ні.

Потім представник стягувача, стягувач, бабуся дитини почали особисті образи, дитина відповідно заховалася спочатку за диван, потім закрилася в туалеті, мати намагалася зайти в туалет без згоди дитини, боржник батько дитини заперечив і не впустив її. Потім і боржник і стягувач викликали поліцію. Виконавець в цей час в акті фіксував події виконання. Представник служби у справах дітей та спеціаліст у галузі дитячої психології на питання виконавця чи в даний момент є тиск на дитину, підтвердили це. Відповідно виконавець складала акт про всі події, які відбувалися під час виконання, все фіксувалося на відео мобільним телефоном. Приїхала поліція на виклик, провела дії відповідно до своїх повноважень. Представник стягувача виявив бажання подати заяву на державного виконавця, що виконавець перешкоджає виконанню рішення суду, це сказали поліцейські.

Стягувач продовжила просити дитину вийти з туалету. ОСОБА_11 вийшов, з ним вона намагалась продовжити спілкування, просити піти з нею, проте ОСОБА_11 продовжував говорити ні, не хочу. Стягувач продовжувала просити дитину піти з нею. ОСОБА_2 знову попросив піти з мамою сина проте ОСОБА_11 знову сказав, що не хоче.

Поліція також звернула увагу представнику стягувача щоб він не натискав на дитину юридичними термінами і не вимагав від дитини причину чому він не хоче іти з мамою.

Стягувач почала обіймати сина проте ОСОБА_11 підійшов до батька, пригорнувся до нього і далі почав говорити, що нікуди не піде. На питання мами сказав, що боїться її.

До акту державного виконавця є зауваження, які внесені під диктовку: «під час спілкування дитини з матір`ю після прибуття поліції ОСОБА_12 повідомив матері, що він боїться. Дитина, на думку матері, була за крок щоб погодитися, про те обставини, які відбулися навколо, дитина злякалася.» Психолог сказав, що дана ситуація для дитини є психотравмуючою і не сприяла психічному здоров`ю дитини (а.с. 113-114).

Відповідно до акту від 08.04.2024 виконавчі дії проводились за участю стягувача, психолога, представника у справах дітей. О 13-00 год. за адресою: АДРЕСА_1 на стукіт в двері державному виконавцю ніхто не відчинив. Стягувач намагалася по телефону додзвонитися до боржника та матері боржника, ніхто не відповідав. Зі слів консьєржа ОСОБА_13 вся сім`я ОСОБА_14 десь поїхали разом з ОСОБА_12 близько 9-ї години (а.с. 46).

Постановою державного виконавця від 29.04.2024 на боржника накладено адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 850 грн. За адміністративне правопорушення, яке полягало у невиконання законної вимог про надання пояснення щодо причин невиконання 08.04.204 рішення суду у справі № 712/11457/19 (а.с. 118).

Відповідно до акту від 13.04.2024 виконавчі дії проводились за участю стягувача, психолога, державного виконавця.

Встановлено, що під час проведення виконавчих дій, раніше відкладених на підставі постанови ДВС від 15.03.2024, в присутності спеціаліста у галузі дитячої психології, якому до початку проведення виконавчих дій державним виконавцем роз`яснено його права та обов`язки. О 09-00 год. до під`їзду будинку АДРЕСА_2 брат боржника, який представився ОСОБА_15 , вивів ОСОБА_16 , а сам віддалився з поля зору усіх присутніх.

Стягувач разом зі своєю донькою ОСОБА_17 підійшли до ОСОБА_12 , привітали його із минулим днем народження, подарували йому скейт, проте хлопець відмовився його брати. На спробу матері підійти до сина, той відмовлявся і тримався постійно на відстані. Прохання стягувача та державного виконавця підійти ближче і присісти біля мами та сестри на лавочці, хлопець ігнорував, продовжував триматися на відстані. Державним виконавцем було запропоновано ОСОБА_1 проявити ініціативу і самій підійти до сина, проте стягувач цього не робила.

Розмова між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 продовжувалася близько півгодини. Весь цей час виконавці та спеціаліст у галузі дитячої психології спостерігали на відстані. Психолог в свою чергу підходив до дитини і надавав поради.

В якийсь момент ОСОБА_12 спрямував до входу у під`їзд будинку, пояснюючи, що хоче вже додому. ОСОБА_1 в свою чергу не впускала сина до під`їзду. Чергова по будинку зробила зауваження стягувачу, щоб та впустила хлопця. ОСОБА_14 одразу почала висловлювати своє незадоволення виконавцю, що при проведенні виконавчих дій присутні незалученні до цих дій учасники, які перешкоджають виконанню. В цей час ОСОБА_12 пробіг повз матері до під`їзду і більше не виходив.

Стягувач після всіх висловлювань про подання чергової скарги на дії виконавця залишила біля вхідних дверей до під`їзду будинку скейт, який був подарунком для сина, якого ОСОБА_12 так і не взяв та разом з донькою покинула місце проведення виконавчих дій, не дочекавшись складання державним виконавцем акту.

Щодо спостережень психолога - Дитина вела себе спокійно, врівноважено, орієнтувалась в часі та просторі. З матір`ю контактував ОСОБА_12 не активно, ініціативи не проявляв. Були спроби контакту з сестрою. Дана ситуація є для дитини психотравмуючою і не сприяє психічному здоров`ю. Будь-якого стороннього впливу на дитину не було. Під час проведення виконавчих дій проводилася відео фіксація подій на мобільний телефон. Боржник був відсутній (а.с. 48-49).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Учасники справи, які були повідомлені про судове засідання у відповідності до вимог процесуального законодавства, до суду апеляційної інстанції не з`явились.

29.07.2024 від Першого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися у судове засідання, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України. Їх неявка в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2024 року в оскаржуваній частині, а саме: визнання незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у неповідомленні суду про виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 у справі № 712/11457/19 відповідно до ст. 453 ЦПК України.

В свою чергу скаржниця ОСОБА_1 та Перший відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУМЮ (м. Київ) ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2024 не оскаржують.

Тому, в силу положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України, судове рішення першої інстанції переглядається апеляційним судом лише в означеній частині.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях ст. 449 ЦПК України, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у ч. 1 ст. 449 ЦПК України та ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України, ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця, починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 вказано, що «строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою, або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься переліку таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 березня 2019 року у справі №920/149/18, даючи оцінку співвідношенню норм ГПК України та положень ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо встановлення строків у календарних та робочих днях виснувала, що «ст. 74 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до ст. ст. 339-341 ГПК України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Під час оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу ДВС, або приватного виконавця, на виконанні яких перебуває виконавчий документ господарського суду, слід дотримуватися відповідних положень ГПК України, вміщених у розділі VI «Судовий контроль за виконанням судових рішень», зокрема щодо права на звернення зі скаргою у строк десять календарних днів, визначений п. «а» ч. 1 ст. 341 цього Кодексу».

За змістом ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 127 ЦПК України визначено, що суд, за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 2 ст. 448 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Згідно ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України, строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно ст. 123 ЦПК України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язаний його початок.

З матеріалів справи вбачається, та не заперечується учасниками справи, що постановою Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 визнано бездіяльність державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у не здійсненні заходів примусового виконання судового рішення у справі № 712/11457/19 у виконавчому провадженні № НОМЕР_1. Зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19, із застосуванням заходів примусового виконання рішення, співмірним вимогам за рішенням суду та забезпечити реальний фізичний контакт матері та малолітньої.

Відповідно до ст. 453 ЦПК України, про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Постанова від 06.02.2024 отримана Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ) через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» в день її винесення.

В ході судового розгляду суду не надано підтвердження виконання Управлінням вимог ст. 453 ЦПК України щодо повідомлення суду, який постановив судове рішення у справі № 712/11457/19 про виконання постанови у десятиденний строк з дня її одержання.

На ряду з цим, слід зазначити, що ОСОБА_1 також отримала вказану постанову через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» в день її винесення, тобто їй одразу після винесення було відомо про обов`язок Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) організувати через структурний підрозділ, що забезпечує реалізацію повноважень у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), розробку комплексної стратегії, необхідної для забезпечення примусового виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16.07.2021 у справі № 712/11457/19.

Скаржниці достеменно було відомо про строки звернення зі скаргами на дії ВДВС, про що свідчать її численні скарги в рамках указаного вище виконавчого провадження, зокрема в період з 06.02.2024 до 18.04.2024.

Крім того, у поданій нею скарзі зазначено, що термін виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року розпочався 09 лютого 2024 року та відповідно 18 лютого 2024 року Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) зобов`язано було повідомити суд про виконання постанови, проте станом на день подання скарги нічого не було зроблено.

Таким чином, ОСОБА_1 оскаржуються дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо не виконання вимог ст. 453 ЦПК України щодо повідомлення суду та заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня одержання ухвали від 06.02.2024 про її виконання, тому зі скаргою на вищезазначену бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скаржниця повинна була звернутися до суду протягом 10 днів з дня закінчення строку встановленого ст. 453 ЦПК України, натомість зі скаргою остання звернулася до суду 18.04.2024.

Будь-яких доводів та наведення поважності причин пропуску строку ОСОБА_1 у поданій скарзі не наводить та не просить суд його поновити.

Колегія суддів не надає оцінку доводам ОСОБА_1 щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення її скарги в оскаржуваній частині, оскільки констатує пропуск нею десятиденного строку, визначеного ЦПК України, на звернення до суду із скаргою, відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку, що є підставою для залишення скарги в приведеній частині без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково та залишає позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду, в оскаржуваній частині, постановлена за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а вимогу скарги ОСОБА_1 у частині визнання незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у неповідомленні суду про виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06.02.2024 у справі № 712/11457/19 відповідно до ст. 453 ЦПК України слід залишити без розгляду.

В іншій частині ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2024 року не переглядалась.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - Віштакалюк Наталії Леонідівни - задовольнити частково.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2024 року, в частині визнання незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у неповідомленні суду про виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 712/11457/19 відповідно до ст. 453 ЦПК України - скасувати.

Скаргу ОСОБА_1 в частині визнання незаконною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що полягає у неповідомленні суду про виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у справі № 712/11457/19 відповідно до ст. 453 ЦПК України - залишити без розгляду.

В іншій частині ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 травня 2024 року не переглядалась.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 30 липня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков