Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6185/23 Головуючий у 1-й інст. Шалота К.В.
Категорія 36 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі

цивільну справу №296/6185/23 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 18 вересня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Шалоти К.В. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року Комунальне підприємство «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради (далі - КП «Житомиртеплокомуненерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Просило стягнути у солідарному порядку з відповідачів 39 557,43 грн боргу за спожиті послуги централізованого опалення.

Позов обґрунтований тим, що квартира АДРЕСА_1 забезпечується послугами централізованого опалення, постачання теплової енергії. Споживачами послуг є відповідачі. З 01 жовтня 2017 року по 01 червня 2023 року відповідачі не у повному обсязі сплачують кошти за надані послуги, внаслідок чого утворилася вказана вище заборгованість, що підтверджується розрахунком нарахувань по особовому рахунку. Послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії надаються належної якості. Звернень від споживачів щодо ненадання чи надання неякісних послуг на адресу підприємства упродовж 2017-2023 років не надходило.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 18 вересня 2023 року позов задоволений. Стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП "Житомиртеплокомуненерго" заборгованість за надані послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії за період із 01 жовтня 2017 року по 01 червня 2023 ріку в розмірі 39 557, 43 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП "Житомиртеплокомуненерго" витрати зі сплати судового збору в розмірі по 894,66 грн із кожного.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення в частині солідарного стягнення з них на користь позивача заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії, а також в частині стягнення з них судового збору скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову до них про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення відмовити.

Доводи апеляційної скарги аргументують тим, що не є співвласниками квартири АДРЕСА_2 . Ця квартира належить лише на праві власності відповідачу ОСОБА_1 . У свій час квартира була приватизована відповідачем ОСОБА_1 та його матір`ю у рівних частках. Після смерті матері ОСОБА_1 прийняв спадщину та став одноособовим власником квартири, що підтверджується копіями документів, доданих до апеляційної скарги. У цій квартирі скаржник ( ОСОБА_2 ) проживала разом із дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до літа 2017 року, а з червня 2017 року вони були вимушені залишити квартиру. Отже, скаржники ( ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ) не проживають за вказаною адресою багато років, що підтверджується довідками, які додаються до апеляційної скарги. Вони з червня 2017 року не користуються послугами централізованого опалення відповідної квартири, а тому не є належними відповідачами у справі. Вони із позивачем договорів не укладали, наймачами квартири у спірний період не були та у них відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем. Окрім того, вимоги до відповідача ОСОБА_4 про те, що вона зобов`язана відповідати за вимогами, починаючи з 01 жовтня 2017 року, є безпідставними ще й тому, що на той час вона була неповнолітньою ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Також позивачем пропущений загальний трирічний строк позовної давності та розрахунок заборгованості починається з суми 14 899,86 грн станом на січень 2020 року, при тому, що щомісячний платіж за опалення складає приблизно 1 388 грн.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

За положеннями частин другої та третьої ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд першої інстанції розглянув спір в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 20 липня 2023 року суд першої інстанції зазначив, що відповідач має право протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення копії цієї ухвали подати відзив на позов. Проте, матеріали справи не містять доказів, що відповідачам ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були вручені копії ухвали про відкриття провадження у справі. Така обставина вказує на винятковість випадку, за яким апеляційний суд приймає докази, які додані до апеляційної скарги.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що у зв`язку з наданням послуг із централізованого опалення КП «Житомиртеплокомуненерго» за адресою: АДРЕСА_3 , оформлений особовий рахунок (а.с.5). Уповноважений власник ОСОБА_1 , до складу сім`ї якого віднесені ОСОБА_2 (дружина), ОСОБА_5 (донька), ОСОБА_3 (донька) .

Відповідно розрахунку за вказаною вище адресою рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії у сумі 39 557,43 грн за період із 01 жовтня 2017 року по 01 червня 2023 року (а.с.6-7).

Між ОСОБА_1 та КП «Житомиртеплокомуненерго» 18 березня 2011 року укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води (а.с.8-9).

Із ксерокопії свідоцтва про право власності на житло від 27 січня 1998 року №25342 вбачається, що внаслідок приватизації квартира АДРЕСА_2 , належала на праві спільної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.48).

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Спадщину на частину квартири АДРЕСА_2 , після смерті матері прийняв син ОСОБА_1 , на ім`я якого видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 09 листопада 2005 року (а.с.49).

Відповідно до актів про фактичне місце проживання від 09 січня 2024 року, які затверджені головою правління ОСББ «На Гоголівській 94-96», - перебуваючи на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 із 01 червня 2017 року по 09 січня 2024 року, а ОСОБА_4 фактично проживала за адресою: АДРЕСА_4 з 01 червня 2017 року по 01 червня 2019 року (а.с.50-51).

У свою чергу, актом обстеження фактичного проживання від 11 січня 2024 року, який складений депутатом Глибочицької сільської ради, підтверджується, що ОСОБА_4 проживає з червня 2019 року разом із своїм чоловіком ОСОБА_8 і їх спільною дитиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_5 , без реєстрації (а.с.52).

Правовідносини між сторонами регулюються нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-IV, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, (із змінами), які діяли до 05 травня 2022 року, та Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови КМУ від 08 вересня 2021 року №1022).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством.

Відповідно до частини сьомої ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

За положеннями п.6 частини першої ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна, і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, частини другої ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Подібні за змістом норми закріплені у пункті 1 частини першої, пункті 5 частини другої ст.7 чинної редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII.

Відповідно до частини шостої ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст.25 зазначеного вище Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, які діяли до 05 травня 2022 року, було передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови КМУ від 08 вересня 2021 року №1022), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Також передбачено, що споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором (п.36 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови КМУ від 08 вересня 2021 року №1022) .

Відповідно до частини першої ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини третьої ст.12, частини першої ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, встановлено, що квартира АДРЕСА_2 , забезпечується послугами централізованого опалення, які надаються позивачем. Власником цієї квартири є ОСОБА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживають у спірній квартирі з 01 червня 2017 року, а тому не мають відповідати за заборгованість із послуг централізованого опалення, постачання теплової енергії, яка склалася за період із 01 жовтня 2017 року по 01 червня 2023 року, оскільки квартирою у спірний період не користувалися (не проживали) та послуг не отримували.

Сама по собі обставина реєстрації місця проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , ще не дає підстав вважати, що вони є споживачами послуг за цією адресою, оскільки у даному випадку поняття «місце реєстрації» та «місце проживання» не співпадають. Натомість власність зобов`язує та матеріали справи не містять доказів того, що між власником квартири ОСОБА_1 та відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 існують інші домовленості щодо оплати комунальних послуг.

Підсумовуючи викладене вище, у задоволенні позову до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги щодо загального трирічного строку позовної давності спростовуються умовами договору надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, який укладений позивачем із відповідачем ОСОБА_1 , у п.9.1 якого сторони досягли домовленості, що строк позовної давності за цим договором становить п`ять років.

Решта доводів апеляційної скарги додаткового правового обґрунтування з огляду на викладене вище не потребує та висновків суду апеляційної інстанції в оскарженій частині не спростовує.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції в частині солідарного стягнення заборгованості з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та ухвалює в цій частині нове судове рішення, яким відмовляє КП «Житомиртеплокомуненерго» у задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення і постачання теплової енергії.

На виконання частини тринадцятої ст.141 ЦПК України апеляційний суд також змінює розподіл судових витрат скасовує рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача витрат зі сплати судового збору в розмірі по 894,66 грн з кожного, приймаючи до уваги, що витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн, що понесені позивачем за подання позову до суду першої інстанції, покладаються на ОСОБА_1 .

Ухвалою апеляційного суду відповідач ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги. Судовий збір, який сплатила відповідач ОСОБА_4 за подання апеляційної скарги в сумі 2 013 грн, стягується з позивача, оскільки апеляційна скарга задоволена та позивачу в задоволенні вимог до відповідача ОСОБА_4 відмовляється.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 18 вересня 2023 року в частині солідарного стягнення заборгованості за надані послуги централізованого опалення і постачання теплової енергії з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради та розподілу судового збору скасувати і ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Відмовити Комунальному підприємству «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради у задоволенні позову до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення і постачання теплової енергії.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684 грн.

Стягнути з Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради на користь ОСОБА_3 2 013 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: