ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7085/24 Справа № 214/327/20 Суддя у 1-й інстанції - Малаховська І.Б. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №214/327/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менше ніж п`ять років до моменту відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, Криворізької міської ради виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом спадкоємцем п`ятої черги, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Малаховської І.Б., -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області на розгляді перебуває цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю разом зі спадкодавцем не менше ніж п`ять років до моменту відкриття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом, Криворізької міської ради виконавчого комітету Криворізької міської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом спадкоємцем п`ятої черги.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні заявила клопотання про залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом спадкоємцем п`ятої черги, оскільки позивач за зустрічним позовом повторно не з`явилась в судове засідання.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом спадкоємцем п`ятої черги залишено без розгляду на підставі ст.ст.223, 257 ЦПК України.

ОСОБА_3 не погодилась з ухвалою суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 обґрунтовані тим, що 05 лютого 2024 року до суду через кабінет ЄСІТС нею було подано клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 08 лютого 2024 року, а 28 лютого 2024 року нею до суду було подано клопотання про розгляд справи 10 квітня 2024 року без участі, у зв`язку із її перебуванням за кордоном.

Вважає, що добросовісно здійснює свої процесуальні права та виконує процесуальні обов`язки, згідно ст.44 ЦПК України та не порушує вимоги, викладені в ухвалі суду від 21 грудня 2023 року про визнання її явки в судове засідання обов`язковою.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, про що зазначив суд в оскаржуваній ухвалі, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судові засіданні в режимі ВКЗ не з`являється, вказаний нею номер телефону не відповідає.

В зв`язку з вищевикладеним, ухвалою суду від 21 грудня 2023 року визнано явку відповідача за первісним та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_4 обов`язковою.

Вищезазначену ухвалу ОСОБА_3 отримала через ЕС 08.02.2024 року.

В подальшому, відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання призначені на 28.02.2024 року та 10.04.2024 року не з`явилась, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності не надала.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явилась у підготовче засідання, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, зокрема, першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз норм статей 223, 257 ЦПК України вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Водночас, правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).

У рішенні від 06 вересня 2007 року у справі «Цихановський проти України», заява №3572/03, ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Залишення позову без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.

З матеріалів справи вбачається, що клопотання ОСОБА_3 (де зазначено номер засобів зв`язку з нею) про її участь в судових засіданнях в режимі віде-конференції судом задоволено і ухвалено проводити всі судові засідання в даному режимі.

ОСОБА_3 на адресу суду 05 лютого 2024 року через систему «Електронний суд» подала заяву про відкладення розгляду справи, в якій зазначила, що про дати наступних судових засідань її повідомляли на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.199).

В подальшому про судові засідання ОСОБА_3 сповіщалась на електронну адресу.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 добросовісно здійснює свої процесуальні права та виконує процесуальні обов`язки, оскільки на судове засідання, яке відбулось 28 лютого 2024 року вона не з`явилась, подавши до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності вже по закінченню судового засідання. Разом з тим, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначила, що подала клопотання 28 лютого 2024 року про розгляд справи 10 квітня 2024 року за її відсутності. Але це не підтверджується матеріалами справи (а.с.210). В клопотанні чітко зазначено: «На сьогодні, 28.02.2024 призначено судове засідання…. Прошу сьогоднішнє засідання проводити за моєї відсутності».

На засідання 10 квітня 2024 року ОСОБА_3 не було подано ніякої заяви та клопотання.

Отже, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не з`явилась підряд на два судові засідання без поважних причин, чим порушила вимоги, викладені в ухвалі від 21 грудня 2023 року, відповідно до якої її явка в судові засідання визнана обов`язковою.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції встановивши, що ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи в суді першої інстанції на 28 лютого 2024 року та 10 квітня 2024 року, не з`явилась у ці судові засідання, не надіслала до суду заяви про розгляд справи за її відсутності, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову без розгляду, правильно застосувавши положення статей 223, 257 ЦПК України.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 30 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя О.В.Агєєв