Дата документу 23.10.2024 Справа № 335/2217/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 335/2217/24 Пр. № 22-ц/807/1970/24Головуючий у 1-й інстанції: Добрєв М.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
УХВАЛА

23 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, з підстав вирішення судом першої інстанції питання про її права та обов`язки, в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2024 року про відмову в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Косякової З.М. про залучення до участі по справі правонаступника померлого позивача і закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , треті особи: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, Вознесенівський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса), про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-16), в якому просила виключити відомості про батьківство ОСОБА_5 з актового запису № 68 від 15 липня 2020 року про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Гуляйпільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Дніпро); зобов`язати Вознесенівський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) внести зміни в актовий запис актів цивільного стану про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та видати нове свідоцтво про народження дитини.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Алєксєєнко А.Б.(а.с.18). Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 квітня 2024 року (а.с.27) вказану справу направлено за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Добрєв М.В.(а.с.32). Ухвалою суду першої інстанції від 10 травня 2024 року (а.с.33)дану справу прийнято до провадження головуючого судді, провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2024 року (а.с.126-127) у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 , адвоката Косякової З.М. про залучення до участі по справі правонаступника померлого позивача - відмовлено. Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Вознесенівський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини закрито.

Встановлено, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у цій справі, керувався ст. ст. 251, 255, 258 - 261, 353, 354 ЦПК України та виходив із такого.

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Вознесенівський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08.04.2024 року вищевказану справу направлено до Ленінського районного суду міста Запоріжжя за підсудністю.

10.05.2024 ухвалою Ленінського районного суду міста Запоріжжя відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Вознесенівський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини.

06.08.2024 від представника позивача, адвоката Косякової З.М. надійшла заява, в якій остання зазначила, що позивач ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підтвердження чого до заяви додала копію свідоцтва про смерть, просить залучити до участі по справі правонаступника померлого позивача ОСОБА_3 її дочку ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.58,64 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно з частиною восьмою статті 62 ЦПК України, у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідності заяви, скарги, клопотання.

Таким чином, сторона у справі має право на звернення до суду із клопотанням через представника лише на підставі документу, що посвідчує його повноваження у визначеному законом порядку.

З матеріалів справи вбачаєтеся, що представництво інтересів позивача ОСОБА_3 у судовому процесі здійснювала адвокат Косякова З.М. на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 27.07.2023 року на підставі якого видано орден серії АР №1150925 від 23.02.2024.

В матеріалах справи наявне свідоцтво про смерть ОСОБА_3 (серія НОМЕР_1 від 03.08.2024 року). Згідно даного свідоцтва позивач ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Натомість зі змісту поданої заяви вбачається, що подала його в інтересах позивача представник позивача адвокат Косякова З.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Під «договором про надання правової допомоги» в п. 4 ч. 1ст. 1 Закону №5076-VIрозуміється домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов (ч. 1ст. 638 ЦК).

За правилами ч. 1ст. 27 вказаного Закону договір про надання правової (правничої) допомоги укладається в письмовій формі, крім випадків, коли він може укладатися усно.

Підстави припинення доручення передбачено ст. 1008 Цивільного кодексу України. Так, договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі смерті довірителя або повіреного.

Враховуючи викладене вище, з урахуванням смерті позивача (довірителя), суд першої інстанції вважав за необхідне відмовити у задоволенні заяви адвоката Косякової З.М. про залучення до участі по справі правонаступника померлого позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

Суд закриває провадження у справі з підстав, передбачених статтею 255 ЦПК України, перелік якої є вичерпним і поширювальному тлумаченню не підлягає. За правилом пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією з сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Статтею 55 ЦПК України визначено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 по справі № 910/1972/17, за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Вирішуючи питання стосовно того, чи допускають спірні відносини правонаступництво, суд першої інстанції в тому числі керувався положеннями ст. 1219 ЦК України, згідно з якою не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права, а також права та обов`язки особи як кредитора або боржника, які випливають із зобов`язання, що пов`язане з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Згідно зі ст. 271 ЦПК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Виходячи зі змісту та предмету позовних вимог, в даній справі позивачем ОСОБА_3 заявляються вимоги про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Спірні права та обов`язки мають особистий характер, а отже, в такому випадку правонаступництво не допускається.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Всі учасники справи із вищезазначеною ухвалою суду першої інстанції погодились, останню в апеляційному порядку не оскаржували.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її ухваленні, ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, але суд першої інстанції оскаржуваною ухвалою вирішив питання про її права, в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с.132-139) просила ухвалу суду першої інстанції про закриття провадження у цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті.

В автоматизованому порядку 05.09.2024 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Бєлку В.Ю. та Подліянову Г.С.(а.с.140). Ухвалою апеляційного суду від 06.09.2024 року (а.с. 141-143) дану справу витребувано у суду першої інстанції, остання надійшла до апеляційного суду 12.09.2024 року. Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 13.09.2024 року (а.с.145), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (а.с.146), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та штату суддів Запорізького апеляційного суду взагалі.

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку 22.10.2024 року суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддів Бєлку В.Ю. (у зв`язку із звільненням останнього у відставку, рішення ВРП від 24.09.2024 року - а.с.169-170).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с.158-161, 168) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Косякової З.М. (а.с.138), відповідача ОСОБА_4 та представника останньої адвоката Александрова О.О. (а.с.171), про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Косякової З.М. (а.с.138), відповідача ОСОБА_4 та представника останньої адвоката Александрова О.О. (а.с.171).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта та учасників цієї справи, які з`явились, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов до висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, з підстав вирішення судом першої інстанції питання про її права та обов`язки, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У ст. 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося (п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України).

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Аналіз вказаних норм дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. У разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Тільки у разі, якщо апеляційний суд встановить підстави, передбачені ч. 1 ст. 352 ЦПК України, що підтверджують право особи, яка не брала участь у справі, на апеляційне оскарження рішення, суд апеляційної інстанції переглядає справу в апеляційному порядку за апеляційної скаргою такої особи.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що коли в апеляційному порядку переглядається судове рішення за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у розгляді справи, то суд апеляційної інстанції передусім має з`ясувати те, чи дійсно таке рішення суду першої інстанції стосується прав та інтересів такої особи, та виключно у тому разі, якщо суд встановить, що таке рішення стосується прав та інтересів особи, яка не брала участі у справі, суд має надати оцінку іншим доводам щодо невідповідності рішення суду вимогам законності та обґрунтованості.

Верховний Суд наголошує, що вирішення питання, чи стосується рішення суду першої інстанції прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, є першорядним завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку, у тому числі перевіряти дотримання судом правил про підвідомчість спору. Натомість у разі, якщо апеляційний суд встановить, що рішення суду першої інстанції не порушує прав та інтересів особи, яка звернулася із апеляційною скаргою, апеляційне провадження підлягає закриттю та, відповідно, рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду, викладеною у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 668/17285/13-ц, а також із правовою позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 16 січня 2020 року у справі № 925/1600/16.

У постанові Верховного Суд від 10 вересня 2021 року у справі № 1522/29828/12 (провадження № 61-6594св21) вказано, що «у разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті».

В силу вимог ст. 362 ч. 1 п. 3 ЦПК України (Закриття апеляційного провадження) суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо… після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (ст. 362 ч. 2 ЦПК України).

Апеляційним судом після відкриття апеляційного провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, з підстав вирішення питання про її права та обов`язки, вищезазначеною ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2024 року у цій справі,

якою у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , - адвоката Косякової З.М. про залучення до участі по справі правонаступника померлого позивача відмовлено; провадження у цій цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_4 , треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Вознесенівський відділ ДРАЦС у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Одеса) про виключення запису про батька з актового запису про народження дитини закрито;

встановлено, що оскаржуваною ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2024 року, як судовим рішенням (ст. 258 ч. 1 п. 1 ЦПК України судовими рішення є у тому числі ухвали), питання про права та обов`язки апелянта ОСОБА_1 , як рідної дочки позивача - « ОСОБА_7 » (свідоцтво про народження, копія а.с. 118), яка змінила прізвище на « ОСОБА_8 » у зв`язку із укладенням шлюбу із ОСОБА_9 18.02.2000 року (свідоцтво про одруження, копія а.с. 118), та яка своєчасно з дотриманням 6-місячного строку, передбаченого ст. 1270 ЦК України (витяг про реєстрацію 07.08.2024 року в спадковому реєстрі приватним нотаріусом Нароха О.В. спадкової справи № 47/2024 відносно спадкодавця ОСОБА_3 а.с. 136 додано вперше до апеляційної скарги апелянтом, але який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України), з дня смерті її матері позивача у цій справі ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть, копія а.с. 117), яка до шлюбу з ОСОБА_11 18.02.1984 року (свідоцтво про шлюб, копія а.с. 120) мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_12 » (свідоцтво про народження, копія а.с. 119), звернулась до нотаріуса за прийняттям спадщини саме після смерті матері, яка у свою чергу до цього своєчасно звернулась за оформленням спадщини та інш. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть, копія а.с.9) свого сина - військовослужбовця (солдата) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , (довідка а.с. 12-15), про якого 15.07.2020 року, тобто за життя останнього було внесено запис, як батька, в актовий запис про народження дитини ОСОБА_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (свідоцтво про народження, копія а.с. 10), на підставі його особистої заяви про визнання батьківства № 30-05.06-82 від 09.06.2021 року відповідно до ст. 126 СК України (Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою)- витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про внесення змін до актового запису цивільного стану (а.с. 11-11 зворот, 108, 111), та який за своє життя це батьківство не оспорював, у тому числі будь-якого позову до суду з приводу оспорювання цього визнаного ним батьківства відносно цього сина (Захара) до ОСОБА_4 не подавав тощо (належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні, навпаки, у матеріалах цієї справи наявне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2023 року у справі ЄУН 335/4625/23 за заявою в порядку окремого провадження ОСОБА_4 , заінтересовані особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькій області Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району; ІНФОРМАЦІЯ_6 ; Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про встановлення факту батьківства (а.с. 56-58), яким заяву ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства задоволено та встановлено факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , ще відносно двох дітей: ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 із зазначенням у цьому рішенні «…У судове засідання ОСОБА_3 надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що заперечень немає…» (а.с. 56 зворот),

хоча за змістом ст. 136 СК України (Оспорювання батьківства особою, яка записана батьком дитини):Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини (ч.1). У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження (ч.2). Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття (ч.3). Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини (ч.4). Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу (ч.5). До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується (ч.6);

- в силу вимог ст. 137 СК України (Оспорювання батьківства після смерті особи, яка записана батьком): Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства (ч.1). Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці (ч.2). Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти (ч.3). До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується (ч.4);

- вищевказані правовідносини оспорювання батьківства відносно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є взагалі особистими немайновими відносинами з ОСОБА_4 останнього, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто вже після народження цієї дитини ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після визнання ним 09.06.2021 року ( ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,) батьківства відносно цієї дитини у позасудовому встановленому законом порядку, яке за своє життя у подальшому не оспорював (належні, допустимі докази протилежного у цій справі відсутні), а тому були відсутні підстави для будь-якого правонаступництва у цих відносинах взагалі як для позивача ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , так й для апелянта ОСОБА_1 , відповідно, як дочки та спадкоємця цього позивача у цій справі, хоча яка і в силу вимог ст. ст. 1268, 1270 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті останньої,

не могло вирішуватись і не вирішувалось, оскільки відносини при вищевикладених встановлених апеляційним судом обставинах дійсно не допускали правонаступництва, як матеріального (в порядку ст. ст. 136-137 СК України), так й, відповідно, процесуального (ст. 55 ЦПК України) у цій справі.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною апелянта апеляційному суду не надані.

Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги апелянта.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, ОСОБА_1 та її представник не надали апеляційному суду у матеріали цієї справи належних, допустимих доказів того, що саме вищезазначеною оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції у цій справі у будь-який спосіб було порушено права апелянта ОСОБА_16 , яка не є учасником цієї справи.

При викладених обставинах, апеляційним судом лише після відкриття апеляційного провадження у цій справі встановлено, що суд першої інстанції вищезазначеною ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2024 рокуу цій справі не міг вирішувати і не вирішував питання про права ОСОБА_1 , як особи, яка подала апеляційну скаргу на цю ухвалу з підстав саме вирішення останньою (оскаржуваною ухвалою) судом питання про її права та обов`язки.

За таких обставин, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, з підстав вирішення судом першої інстанції питання про її права та обов`язки, в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2024 року у цій справі слід закрити на підставі ст. 362 ч. 1 п. 3 ЦПК України.

Крім того, встановлено, що апелянтом ОСОБА_1 сплачений судовий збір 605,60 грн. за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі (платіжна інструкція а.с. 137).

Тому, враховуючи закриття апеляційного провадження у цій справі при вищевикладених обставинах, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити апелянту її право:

- на повернення сплаченого нею судового забору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі із бюджету в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за результатами розгляду апеляційним судом відповідного клопотання апелянта;

- на звернення до суду із будь-яким самостійним позовом до ОСОБА_4 у подальшому окремо від цієї справи, якщо вона дійсно вважає, що останньою у будь-якій спосіб порушуються будь-які її права.

Керуючись ст.ст. 362 ч. 1 п. 3, 381 ч. 2 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , як особи, яка не брала участі у справі, з підстав вирішення судом першої інстанції питання про її права та обов`язки, в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2024 року у цій справі закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї ухвали.

Повний текст ухвали апеляційним судом складений 04.11.2024 року, оскільки у період з 02.11.2024 року по 03.11.2024 року мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.