ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8817/24 Справа № 2-1029/11 Суддя у 1-й інстанції - Попов В.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

скаржник ОСОБА_1

суб`єкт оскарження: начальник Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гаращенко Т.М.

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою заінтересованої особи ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Ковалик Марина Федорівна на ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року, постановлену суддею Поповим В.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 22 липня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

Адвокат Новіков М.О. 25.06.2024 звернувся до суду скаргою, в інтересах ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гаращенко Т.М.

Просив визнати незаконними (дії) бездіяльність начальника Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гаращенко Т.М. щодо відмови скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04.12.2019 у виконавчому провадженні №59566347; визнати незаконною та скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04.12.2019 у виконавчому провадженні № 59566347.

Скарга обґрунтована тим, що 06.05.2024 боржник ОСОБА_1 уклав трудовий договір з ФОП ОСОБА_3 і був прийнятий на посаду водія, у зв`язку з чим його представник 04.06.2024 звернувся до відділу ДВС із заявою про скасування постанови державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Однак, листом №28.13-34/142058 від 15.06.2024 начальника відділу ДВС ОСОБА_4 у скасуванні постанови від 04.12.2019 відмовила, посилаючись на те, що боржник є ФОПом, отже наявність зазначеної постанови не позбавляє його законного джерела засобів для існування. Проте зазначений висновок не відповідає дійсності, оскільки як вбачається з витягу з ЄДР боржник припинив свою підприємницьку діяльність 12.04.2024, отже він не є ФОПом. Отже, наявність постанови від 04.12.2019 фактично обмежує боржника у праві на труд, позбавляє законного джерела існування і робить проблемним його, в тому числі трудову реабілітацію і соціалізацію після завершення його служби в ЗСУ, робить проблематичним отримання доходу, в тому числі для сплати аліментів у встанволеному розмірі.

Ухвалою Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Визнано незаконними дії (бездіяльність) начальника Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гаращенко Т.М. щодо відмови скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04.12.2019 у виконавчому провадженні №59566347.

Зобов`язано відповідальну посадову особу Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04.12.2019 у виконавчому провадженні №59566347.

Заінтересована особа ОСОБА_2 через свого представника адвоката Ковалик М.Ф. оскаржила ухвалу суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі адвокат Ковалик М.Ф., посилаючись на невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні його скарги в повному обсязі через її необґрунтованість.

При цьому, скаржник зазначає, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 05 травня 2024 року становить 35 829,49 грн., штраф по аліментам, який складає 51 049,26 грн.

Вказує, що Інгулецьким районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області вже розглядалась скарга ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Інгулецького відділу ДВС ОСОБА_4 щодо відмови у здійсненні перерахунку суми заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні №59566347. Відповідно зазначеної скарги ОСОБА_1 посилався, що він є ФОП, в задоволенні скарги було відмовлено. Окрім того, відповідно до ухвали від 17 жовтня 2023 року було також відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 у скасуванні постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04.12.2019.

Представник заінтересованої особи зазначає, що у даному випадку ОСОБА_1 зловживає своїм правом, намагаючись уникнути відповідальності щодо сплати аліментів, так як скаржник подає до суду доказ наявності трудового договору, за яким навіть не працював трьох місяців і не отримував дохід, крім того, трудовий договір про прийняття на посаду водія, завідомо не створював для скаржника та роботодавця наслідків, так як ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами і не міг бути прийнятий на посаду водія, і відповідно не виконував свої обов`язки. Також відсутні гарантії того, що після прийнятого рішення, скаржник не буде звільнений з посади, так як завідомо вчинялись дії його близькою родичкою, так як ФОП ОСОБА_3 мати скаржника, з метою уникнення від відповідальності.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_5 , вказує на те, що без підтвердження погашення заборгованості у суду були відсутні підстави зобов`язати відповідальну особу Інгулецького відділу ДВС скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 04.12.2019 у виконавчому провадженні №59566347.

У відзиві на апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 , скаржник ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Ковалик М.Ф.. просить у повноу обсязі задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 .

Заслухавши суддю - доповідача, думку боржника ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_6 , які кожен окремо заперечували проти задоволення апеляційної скарги представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Ковалик М.Ф., просили ухвалу суду першої інстанції, як законну і належним чином обґрунтовану з викладених у відзиві підстав залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених вимог, візиву на апеляційну скаргу, відповіді на відзивна апеляційну скаргу, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що на виконанні Інгулецького відділу ДВС знаходиться виконавче провадження № 59566347 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки з усіх видів його доходу, до досягнення дитиною повноліття.

Порядок стягнення аліментів передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п.2 ч.9 цієї статті, в редакції, яка була чинної на час винесення державним виконавцем постанови, що оскаржується, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

З метою виконання рішення суду, постановою державного виконавця Малої І.Ю. від 04.12.2019 року встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №2-1029/11, виданого 30.08.2011 року.

Як видно із тексту вказаної постанови, виконавче провадження зі стягнення з боржника аліментів відкрите 16.07.2019 року, після відкриття провадження утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 01.07.2019 по 04.12.2019 становить 12 660,75 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Згідно довідки-розрахунку заборгованість ОСОБА_1 по аліментам станом на 05 травня 2024 становить 35 829,49 грн., штраф по аліментам складає 51 049,26 грн.

Згідно копії трудового договору від 06.05.2024 ОСОБА_1 уклав трудовий договір з ФОП ОСОБА_3 і був прийнятий на посаду водія.

04.06.2024 представник боржника адвокат Новіков М.О. звертався до відділу ДВС з заявою про скасування постанови від 04.12.2019 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у зв`язку з працевлаштуванням, посилаючись на норму п.1 ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», але начальник Інгулецького відділу ДВС у м. Кривому Розі Гаращенко Т.М. відмовила у її скасуванні, з огляду на те, що за наданою раніше інформацією боржник є ФОП. Із зазначенням, що боржник працевлаштувався водієм, маючи при цьомцу діючі тимчасові обмеження, які вже винесено та діють з 04.12.2019, та про які він знав (лист №28.13-34/142058 від 15.06.2024).

При цьому, 10.06.2024 заступником начальника Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малою І.Ю. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за місцем його працевлаштування ФОП ОСОБА_3 .

Суд першої інстанції, задовольняючи скаргу ОСОБА_1 та скасовуючи накладене раніше тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами, виходив з того, що тимчасове обмеження скаржника у праві керувати транспортними засобами позбавляє його основного законного джерела засобів для існування.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не погоджується з доводами ОСОБА_5 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Стаття 129 -1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Зазначене конституційне положення закріплене у частині першій статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Виконання судового рішення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року №5-рп/2013 у справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За приписами частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40 рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі «HORNSBY v. GREECE»).

Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено особливий порядок дій, метою яких є створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який передбачає, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та холодною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

При цьому вказані у цій статті обмеження будуть вважатись такими, що застосовані із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема частини дев`ятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», у разі, коли таке рішення буде вмотивоване державним виконавцем у відповідних постановах належним чином.

За правилами Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості по аліментах визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

При встановленні державним виконавцем наявності заборгованості зі сплати аліментів і того, що її сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, застосування вказаних обмежень прямо передбачено частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому вказана стаття не зобов`язує державного виконавця перевіряти наявність таких прав у боржника, а містить припис у вигляді імперативного обов`язку виконавця винести постанови, перелік яких визначено у цій статті, адже застосування заходів, прямо передбачених частиною дев`ятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», слугують належному захисту прав дітей та сприяють встановленню механізму притягнення до відповідальності осіб за несплату аліментів та ухилення боржників у подальшому від виконання призначеного обов`язку із стягнення за несплату аліментів, зменшенню заборгованості зі сплати аліментів.

У разі усунення заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, яка дає підстави виконавцю для накладення постанови про обмеження певних прав, виконавцем будуть вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі №454/586/20 (провадження №61-7359св21), на яку послався апеляційний суд.

Частиною десятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

За приписами статей 76, 77, 78, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що 06.05.2024 ОСОБА_1 уклав трудовий договір з ФОП ОСОБА_3 і був прийнятий на посаду водія.

Також суд встановив, що 10.06.2024 заступником начальника Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малою І.Ю. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника за місцем його працевлаштування ФОП ОСОБА_3 .

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що накладене державним виконавцем 04.12.2019 тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами позбавляє боржника ОСОБА_1 основного законного джерела засобів для існування, оскільки відповідно до укладеного 06.05.2024 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 трудового договору, останній був прийнятий на посаду водія, що у відповідності з приписами п.1 ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» є підставою для скасування раніше накладеного державним виконавцем тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами.

Отже, за умови наявності винятків, визначених у частині десятій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», постанова державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами на день розгляду скарги є незаконною.

За приписами ч.2 ст.451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги - суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (частина третя цієї статті).

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу заінтересованої особи ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник адвокат Ковалик Марина Федорівна залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 02 грудня 2024 року.

Головуючий:

Судді: