ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7936/24 Справа № 202/9836/23 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Пансенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2024 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири та заборона вчинення дій,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 29 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири та заборона вчинення дій - задоволено.

Заборонено ОСОБА_1 будь-якими способами перешкоджати ОСОБА_2 у здійсненні права користування, володіння та розпорядженням належній останньому часткою квартири АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , наступним чином:

- у користування позивача ОСОБА_2 виділити житлову кімнату (приміщення 7 згідно технічного плану квартири) площею 10,3 кв.м.;

- у користування відповідача ОСОБА_1 виділити житлову кімнату (приміщення 8 згідно технічного плану квартири) площею 16,8 кв.м з лоджією 2,3 кв.м.;

- у спільному користуванні залишити: кухню (приміщення 6 згідно технічного плану квартири) площею 7,5 кв.м., вбиральню (приміщення 5 згідно технічного плану квартири) площею 1,2 кв.м., ванну кімнату (приміщення 4 згідно технічного плану квартири) площею 2,0 кв.м., коридор (приміщення 3 та 1 згідно технічного плану квартири) загальною площею 4,6 кв.м., вбудовану шафу (приміщення 2 згідно технічного плану квартири) площею 0,3 кв.м. (а.с.96-99).

Не погодившись з таким рішенням, у травні 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали апеляційні скарги.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 червня 2024 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування житлом та зобов`язання не чинити перешкоди у користуванні направлено до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення з підстав відсутності вирішення питання про розподіл судових витрат сторін (а.с.114)

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 12 червня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2684 грн.

Додаткове рішення мотивовано тим, що позивач є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені діючим законодавством для ветеранів війни учасників бойових дій та у відповідності до п.13 ч.1 ст. 5 ЗУ Про судовий збір він є звільненим від сплати судового збору за подання цієї позовної заяви. Враховуючи положення ч.1,6 ст. 141 ЦПК України та результати розгляду позовної заяви, судовий збір за дві задоволені немайнові позовні вимоги у розмірі 2684 грн стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь держави.

Не погодившись з додатковим рішення у цій справі, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважала додаткове рішення суду таким, що не відповідає вимогам ЗУ Про судовий збір та зазначила про те, що позов подано 29 травня 2023 року при встановленій ставці судового збору у відповідності до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1073 грн за кожну немайнову вимогу, тому суд першої інстанції помилився у розрахунках стягнутого судового збору, визначивши його у загальному розмірі 2684 грн, замість вірного 2147,20 грн. За таких обставин просила додаткове рішення скасувати (а.с.147).

Позивач своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, не скористався та відзиву на апеляційну скаргу, не подавав, та, в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 про встановлення порядку користування приміщеннями квартири та заборона вчинення дій, тобто з двома вимогами немайнового характеру.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір сплачується в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На момент подання до суду позовної заяви 29 травня 2023 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2684 гривні (ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2023 рік»).

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив, що судові витрати з судового збору за подання ОСОБА_2 позовної заяви складають 2147,20 грн, тобто, по 1073,60 грн за кожну з немайнових вимог.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що відповідно до п.13 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 від 17 липня 2018 року, позивач ОСОБА_2 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війти - учасників бойових дій. Дане посвідчення є безтерміновим і дійсне по всій території України.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, а позивач звільнений від сплати судового збору, такі судові витрати у розмірі 2684,00 гривень, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Колегія суддів погоджується зі стягнення судового збору з відповідача на користь держави, однак не погоджується з визначенням розміру такого судового збору та приймає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в цій частині.

Так, суд першої інстанції вірно встановив, що судові витрати з судового збору за подання ОСОБА_2 позовної заяви складають 2147,20 грн, тобто, по 1073,60 грн за кожну з немайнових вимог. При цьому помилково вважав у мотивувальній частині додаткового рішення та його резолютивній частині про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у загальному розмірі 2684 грн, що не відповідає встановленим ст. 4 ЗУ Про судовий збір ставкам судового зору на 01 січня 2023 року.

За таких обставин є підстави для застосування ст. 376 ЦПК України та зміни додаткового рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2024 року в частині розміру судового збору 2684 грн, стягнутого з відповідача ОСОБА_1 на користь держави, зазначивши вірний розмір судового збору, який стягується з відповідача на користь держави саме у розмірі 2147,20 грн.

Вимоги апеляційної скарги про скасування додаткового рішення суду першої інстанції колегія суддів не може прийняти, оскільки розподіл судового збору судом першої інстанції проведений у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України та підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст. 259, 270, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 червня 2024 року змінити в частині розміру судового збору 2684 грн, стягнутого з відповідача ОСОБА_1 на користь держави, зазначивши розмір судового збору в цій частині 2147,20 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна