Справа № 337/5446/24
Провадження № 2/337/2238/2024
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 грудня 2024 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя
у складі: головуючого судді Ширіної С.А.
за участю секретаря Бикової С.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), про припинення стягнення аліментів,
Представник позивача Соколова Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 2013 році відповідачка звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30%, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2013 року по 27.11.2027 року.
25.04.2013 року видано виконавчий лист № 334/2922/13-ц, з яким вона у липні 2013 року звернулась до ВДВС для виконавчого провадження.
04.03.2022 року ОСОБА_1 , уклав шлюб з ОСОБА_4 .
13 вересня 2024 року службою у справах дітей Запорізької міської ради ОСОБА_1 було передано доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була вилучена від ОСОБА_2 . З цього часу донька проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 та знаходиться на повному його утриманні.
Враховуючи те, що на теперішній час неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на його утриманні, просить суд припинити та звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів.
Ухвалою суду від 10.10.2024 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи.
Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить, розглядати справу без її участі та участі позивача ОСОБА_1 , заявлені вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 , в судове засідання повторно не з`явилась, про місце, дату, час і місце судових засідань повідомлялась судом своєчасно та належним чином у відповідності з п. 2 ч.7 ст. 128 ЦПК України. Повідомлень щодо поважності причин відсутності, заяви про слухання справи за її відсутністю та відзиву на позов або зустрічного позову до суду не надходило.
Третя особа Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином.
Відповідно до ч.8 ст.178, ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідачка не використала наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилась у судове засідання без повідомлення причин, заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило.
Відповідачкою не надано суду жодного доказу, який би мав істотне значення для вирішення справи по суті, чи спростування доводів позивача.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлявся про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , перебував у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В 2013 році відповідачка звернулась до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з заявою про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх доходів щомісячно, але не менше 30%, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.04.2013 року по 27.11.2027 року.
25.04.2013 року видано виконавчий лист № 334/2922/13-ц, з яким вона у липні 2013 року звернулась до ВДВС для виконавчого провадження.
Згідно акту про факт передачі дитини від 13.09.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передана батьку ОСОБА_1 .
Згідно з висновком ЗМР Служби (управління) у справах дітей від 13.09.2024 р.прийнято рішення про доцільність повернення в родину батька неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 при умові дотримання ОСОБА_1 належних умов для проживання, виховання, всебічного розвитку дитини та виконання своїх батьківських обов`язків згідно з чинним законодавством.
Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.
Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом встановлено, що неповнолітня донька проживає разом з батьком - позивачем по справі.
Позивач зазначає, що на час звернення до суду з позовом і по теперішній час неповнолітня дитина сторін проживає з ним та знаходиться на його утриманні. Зазначене відповідачем не спростовано і не оспорювалось.
Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає з батьком - позивачем по справі та знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2013 року, (виконавче провадження ВП 38978058, виконавчий лист № 334/2922/13-ц виданий 25.04.2013 року).
Припинення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів, враховуючи, що аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачу аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то припинення стягнення аліментів має бути з дати подання позову до суду, тобто з 07.10.2024.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги щодо звільнення від сплати аліментів є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 5, 12, 13, 44, 76, 89, 131, 141, 178, 191, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273 , 280-284, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 18, 79, 179, 180,-182, 188, 273 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення аліментів, задовольнити.
Припинити з 07.10.2024 року стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 25.04.2013 року ( по справі 334/2922/13-ц).
Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі виконавчого листа, виданого Ленінським районним судом м. Запоріжжя 25.04.2013 року ( по справі 334/2922/13-ц).
Стягнути з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) в дохід держави витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: С.А. Ширіна