Дата документу 29.07.2024
Справа № 501/3888/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про стягнення шкоди

учасники справи:

представник позивача адвокат Юшинська І.Є.

представник відповідача адвокат Трепак В.С.,

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 27.12.2024 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, згідно якого просить суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в розмірі, що складає 28448,01 грн. та моральну шкоду у розмірі 5 000 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 10.09.2018 о 08 год. 43 хв. на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на сина позивача, неповнолітнього ОСОБА_3 впали ворота, внаслідок чого останній помер на місці через отримані травми, які не сумісні з життям.

Оглядом місця події встановлено, що вхід на територію цього подвір`я відбувався через металеву калитку та автоматичні металеві ворота. На момент огляду місця події проведеного 16.08.2018 встановлено, що ворота знаходились в несправному стані та були сперті зсередини на кам`яні стовбці.

Відповідач ОСОБА_2 проживає в Німеччині, в літній період часу проживає за зазначеної адресою у м.Чорноморськ, дозволив за винагороду членам сім`ї позивача, яка складалась з позивача, її чоловіка, сина, дідуся та бабусі проходити через його подвір`я, так як дорога до подвір`я по АДРЕСА_2 , де знаходився будинок позивача були зруйновані внаслідок природних катаклізм, від чого відбувся зсув ґрунту у море.

Позивач стверджує у позові, що дозволивши сім`ї позивача проходити через своє подвір`я, ОСОБА_2 повинен був прийняти заходи безпеки, які б створили умови, що унеможливили б настання негативних наслідків, а саме смерті сина позивачки.

Станом на 16.08.2018 металеві ворота були в несправному стані, так як вони не закривались автоматично, були приставлені до металевих стовбців. Враховуючи, що ворота були приставлені, при наближенні сина позивачки впритулок до воріт, вони впали на нього та спричинили йому тілесні ушкодження не сумісні з життям.

Про те, що ОСОБА_2 не прийняв міри по ремонту воріт, знав він сам, так і члени його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка працювала у нього, голова правління ГО «ЖБТ 9 мікрорайон» ОСОБА_6 , які у кримінальному проваджені №0000788 від 17.08.2018 за ч.1 ст.115 КК України надали покази про те, що ворота були приставлені до стовбців і внаслідок їх падіння загинув сини позивачки.

Позивачка стверджує в позові, що спричиненням смерті її сина, відповідачем завдано матеріальної шкоди, яка полягає у похованні сина, поминальному обіді та складає 28448,01 грн. та моральної шкоди, яку позивач оцінює в розмірі 5 000 000 грн.

На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача в заяві про перегляд заочного рішення просив суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що (а.с.82-78 т.1):

- в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази наявності вини відповідача у смерті ОСОБА_3 ;

- жоден документ, що міститься в матеріалах даної цивільної справи не встановлю та не доводить вини відповідача у трагічній смерті дитини, серед матеріалів справи відсутні докази наявності причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та смертю дитини;

- відповідач не є підозрюваним, ані обвинуваченим у кримінальному провадженні, тощо.

Представник відповідача 19.03.2024 надав до суду додаткові пояснення (а.с.193-197 т.2). просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що висновок експерта №23-3308 судової експертизи життєдіяльності є необгрунтованим та таким, що суперечить іншим матеріалах даної цивільної справи, оскільки:

- експертом не описано та не обгрунтовано на підставі яких досліджених даних та доказів (конкретно за якими матеріалами) ним було встановлено, що металеві ворота огорожі були несправними, це твердження викладено як факт;

- експерт не описує, що таке «несправні» ворота огорожі та чим конкретно (за якими фізичними чи іншими параметрами) досліджувані металеві ворота огорожі відрізнялись від «несправних», які конкретно недоліки конструкції чи мотажу зробили їх «несправними»;

- якими положеннями, яких конкретно нормативно-правових актів встановлені критерії та вимоги до монтажу та встановлення воріт огорожі, а також забезпечення їх експлуатації;

- ким та як саме встановлено та зафіксовано стан металевих воріт огорожі до настання нещасного випадку.

Також, у додаткових поясненнях зазначається, що виновок експерта №19-267 з інженерно-технічного дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці є необґрунтованим та суперечить іншим матеріалам справи, оскільки:

- металеві ворота були оглянуті та досліджені після настання нещасного випадку;

- висновок не має відомостей про дослідження вірогідної причини настання нещасного випадку;

- у висновку не зазначено жодних норм ДБН, які мають визначати навантаження, яке мають витримувати металеві огорожі і чи були ворота досліджені на відповідність цим вимогам;

- не вказано, як саме, за допомогою яких доказів встановлено, що металеві ворота огорожі були несправними у момент настання нещасного випадку, а не вже після коли вони були оглянуті.

В той же час в матеріалах даної справи міститься висновок комплексної судової будвельно-технічної експертизи та безпеки життєдіяльності від 03.10.2022 №КСЕ-19/116-22/8673/КСЕ-19/107-22/6778, який є змістовним, аргументованим та обґрунтованим.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 27.12.2018 справа розподілена для розгляду судді Смирнова В.В. (а.с.25).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Смирнова В.В. від 03.01.2019 застовоано заходи забезпечення позову (а.с.28 т.1)

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Смирнова В.В. від 04.01.2019 відкрито провадження по даній справі (а.с.29 т.1).

Заочним рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 04.03.2019 позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі (а.с.54-55 т.1).

31.01.2022 від представника відповідача надійшла заява про перегляд заочного рішення (а.с.72-78 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.02.2022 скасовано заочне рішення від 04.03.2019 та призначено підготовче судове засідання на 02.03.2022 (а.с.119 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 30.05.2022 витребувано докази (а.с.139 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 03.06.2023 по справі призначено комплексу будівельно-технічну експертизу та експертизу безпеки життєдіяльності, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи (а.с.177-178 т.1).

До суду 05.10.2022 надійшли матеріали справи та висновок експерта (а.с.192-211 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2023 призначено у справі повторну експертизу (а.с.74-75 т.2).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.05.2023 ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2023 залишено без змін (а.с.122-126 т.2).

До суду 16.10.2023 надійшли матеріали справи та висновок експерта (а.с.143-144 т.2).

У зв`язку із перебуванням судді Смирнова В.В. на тривалому лікарняному, 20.12.2023 призначено повторний автоматизований розподіл даної справи (а.с.152 т.2).

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справа повторно розподілена для подальшого розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.153 т.2).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 26.12.2023 прийнято до свого провадження дану цивільну справу (а.с.155 т.2).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 6 років про що 16.08.2018 складено відповідний актовий запис №650 (а.с.8 т.1).

Згідно лікарського свідоцтва про смерті №217, виданого 16.08.2018 зафіксовано смерть ОСОБА_7 на подвір`ї приватного будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки про причину смерті, останньою зазначено удар падаючого предмету. Хвороба (паталогічні стани), що призвели до смерті: забій та набряк головного мозку; множинні переломи кісток основи черепу та кісток обличчя; удар падаючим предметом (а.с.9 т.1).

Згідно до витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, 16.08.2018 о 08:43 годині на подвірї буд. АДРЕСА_1 , на ОСОБА_7 , він 6 років, впали ворота, в наслідок чого дитина померла від травм не сумісних з життям (а.с.10 т.1).

Відповідно протоколу огляду місця події зазначено, що 16.08.2018 на подвірї буд. АДРЕСА_1 , на дитину шести років ОСОБА_7 впали ворота, в наслідок чого дитина померла від травм не сумісних з життям (а.с.11-13 т.1).

Товарними чеками від 17.08.2018, 17.08.201 (а.с.19-20 т.1) підтверджуються витрати позивача на поминальний обід та поховання в сумі 28 448 грн. 01 коп.

Відповідно довідки про склад сімї, за адресою АДРЕСА_2 зареєстровано ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 (а.с.22 т.1).

Згідно ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 02.10.2018 слідчий суддя скасував постанову слідчого про закриття кримінального провадження (а.с.23 т.1).

Згідно висновку експерта №72/217 від 30.08.2018, експерт дійшов висновку про те, що при дослідженні трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: забиті рани лоба в кількості трьох, численні переломи кісток обличчя, численні садна обличчя та правого колінного суглоба; крововиливи в м`яких тканинах голови і лівій скроневий м`язі з відкритим переломом кісток склепіння та основи черепа, вогнища забою з розтрощення головного мозку і мозочка; крововиливи під плеврою легень. Усі тілесні ушкодження утворилися одномоментно за короткий проміжок часу, що передував настанню смерті, від дії тупого предмета внаслідок падіння воріт і містять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя. Смерть дитини

ОСОБА_7 перебуває в прямому причинному зв`язку з виявленими тілесними ушкодженням, вказаними в п.1 та настала від забою та набряку головного мозку (а.с.14-18, 155-159 т.1).

У відповідності до висновку експерта №19-267 від 27.02.2020, проведеного на підставі ухвали судді Іллічівського міського суду Одеської області від 21.12.2018 у межах кримінального провадження №0000788, причинами настання 16.08.2018 нещасного випадку з ОСОБА_7 на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_10 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , стали: несправність металевих воріт огорожі домоволодіння, падіння несправних металевих воріт огорожі домоволодіння на ОСОБА_7 . В даній ситуації дії власника домоволодіння ОСОБА_2 не відповідають вимогам ст.151 ЖК УРСР, в частині того, що він не забезпечив надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі, що призвело до їх падіння на ОСОБА_7 і його смертельного травмування. У відповідності з проведеними дослідженням, а також порівнюючи дії осіб, причетних до події з вимогами нормативно-правових актів з безпеки життєдіяльності, експерт дійшов висновку про те, що в розглянутій ситуації ОСОБА_2 мав можливість запобігти настанню надзвичайної події, проте з причин, які повинні бути встановлені слідчим шляхом, нею не скористався. ОСОБА_2 повинен був забезпечити надійне кріплення несправних металевих воріт огорожі. В розглянутій ситуації дії власника домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не відповідають вимогам ст. 151 ЖК УРСР, в частині того, що він не забезпечив надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі свого домоволодіння, що призвело до їх падіння на ОСОБА_7 і його смертельному травмуванню і з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку. В діях інших осіб, причетних до події, не встановлено відступів від нормативно-правових актів з безпеки життєдіяльності, які з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку - смертельним травмуванням ОСОБА_7 (а.с.100-110, 162-173 т.1).

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 04.03201 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 28448 грн. 01 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000000 в рахунок моральної шкоди (а.с.54-55 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 14.02.2022 заяву представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Бобровика Д.О. про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди. Постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання (а.с.119 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 03.06.2022 за клопотання представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Бобровика Д.О. призначено комплексну будівельно-технічну експертизу та експертизу безпеки життєдіяльності, де провідною експертною установою призначено Одеський науково-дослідний експертно-криміналістичний центр МВС України, до проведення якої також залучено експертів Закарпатського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України.

На вирішення експертизи поставлені наступні питання:

1. Чи відповідають металеві зсувні ворота огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва (ДБН, СНиП, стандартам, технічним умовам тощо?) Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності?

2. Яка технічна причина падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року?

3. Що спричинило падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року?

4. Чи міг ОСОБА_2 передбачити і усвідомлювати падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року?

5. Яка причина нещасного випадку, який стався 17.08.2018р. на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 та призвів до гибелі ОСОБА_7 , та які обставини його обумовили?

6. Дії (бездіяльність) яких осіб з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням даної події?

На виконання зазначеної ухвали суду експертами складено висновок №КСЕ-19/116-22/8673, №КСЕ-19/107-22/6778 від 03.10.2022 року згідно якого:

1. Відповідність металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вимогам нормативно - правових актів у галузі будівництва (ДБН, СниП, стандартам, технічним умовам тощо) неможливо перевірити у зв`язку з відсутністю регламентованих вимог до улаштування воріт на території садибної забудови.

2. Технічну причину падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року, виявити неможливо у зв`язку з експлуатаційним періодом. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку.

3. Що спричинило падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року, виявити неможливо у зв`язку з експлуатаційним періодом. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку.

4. Встановити чи міг ОСОБА_2 передбачити і усвідомлювати падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року не надається можливе. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку.

5. Причиною нещасного випадку, який стався 17.08.2018р. на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 та призвів до гибелі ОСОБА_7 , є падіння металевих зсувних воріт, однак встановити обставини які його обумовили не надається за можливе. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку.

6. Встановити дії (бездіяльність) яких осіб з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням даної події не є можливим. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку (а.с.193-208 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2023 частково задоволено клопотання представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Прокопішиної К.В. про призначення у справі повторної експертизи.

На вирішення експерту поставлено наступні питання:

- Яка причина нещасного випадку за участі малолітнього ОСОБА_7 , на якого впали не встановлені та закріплені належним чином металеві ворота, яке мало місце 16.08.2018 на території домоволодіння, розташованого АДРЕСА_1 , належного на той час ОСОБА_2 , яке призвело до смерті потерпілого.

- Чи міг трапитись нещасний випадок за участі ОСОБА_7 - падіння на нього металевих воріт, внаслідок чого він загинув, якби металеві ворота були встановлені та закриті належним чином, а не приставлені до металевих опор (а.с.74-75 т.2).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.05.2023 ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 21.03.2023 залишено без змін (а.с.122-126 т.2).

До суду 16.10.2023 надійшли матеріали справи та висновок експерта (а.с.143-144 т.2), відповідно до якого:

1, 2 причинами настання 16.08.2018 на території домоволодіння ( АДРЕСА_1 ), яке належить гр. ОСОБА_2 . нещасного випадку з ОСОБА_7 , стали:

- падіння несправних металевих ворі огорожі домоволодіння на ОСОБА_7 ;

- несправність металевих воріт огорожі домоволодіння;

- відсутніть забезпечення власником домоволодіння надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі.

Для запобігання нещасного випадку з ОСОБА_7 , власнику домоволодіння необхідно було:

- тримати металеві ворота огороджі в справному стані;

- забезпечити надійне кріплення (розміщення) несправних металевих воріт огорожі.

ІV. Оцінка Суду.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

За положеннями частин першої та третьої ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушенного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з частиною четвертої ст.319 ЦК України власність зобов`язує. Це означає, що власник повинен не лише користуватися майном, вилучати з нього корисні властивості, але й нести відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав.

Отже всі свої дії відносно реалізації свого права він має співвідносити з загальним правилом, тобто ним не можуть порушуватися права інших осіб, суспільства. Реалізуючи право власності на річ власник має діяти в певному правовому режимі (додержуватися певних механізмів здійснення прав, наприклад правил будівництва, правил протипожежної безпеки, правил безпечного використання електромереж). Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тягар утримання майна полягає в тому, що за загальним правилом саме власник як господар своєї речі зобов`язаний турбуватися про неї, забезпечувати її охорону, підтримувати в належному стані й ремонтувати її. Таке зобов`язання щодо належного утримання майна виникає з моменту набуття цього майна у власність. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Частиною третьою ст.386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Відповідно до частини першої ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода- наслідком.

Позивач вказує, що шкоду заподіяно відповідачем, тому відсутність вини у заподіянні шкоди повинен доводити саме відповідач.

Дійсно, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини.

Положеннями частини першої ст.1192 ЦК України встановлено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, 10.09.2018 о 08 год. 43 хв. на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на сина позивача, неповнолітнього ОСОБА_3 впали ворота, внаслідок чого останній помер на місці через отримані травми, які не сумісні з життям.

Оглядом місця події встановлено, що вхід на територію цього подвір`я відбувався через металеву калитку та автоматичні металеві ворота. На момент огляду місця події, проведеного 16.08.2018 встановлено, що ворота знаходились в несправному стані та були сперті зсередини на кам`яні стовбці.

Відповідач ОСОБА_2 проживає в Німеччині, в літній період часу проживає за зазначеної адресою у м.Чорноморськ, дозволив за винагороду членам сім`ї позивача, яка складалась з позивача, її чоловіка, сина, дідуся та бабусі проходити через його подвір`я, так як дорога до подвір`я по АДРЕСА_2 , де знаходився будинок позивача були зруйновані внаслідок природних катаклізм, від чого відбувся зсув ґрунту у море.

Позивач стверджує у позові, що: ".. дозволивши сім`ї позивача проходити через своє подвір`я, ОСОБА_2 повинен був прийняти заходи безпеки, які б створили умови, що унеможливили б настання негативних наслідків, а саме смерті сина позивачки.

Станом на 16.08.2018 металеві ворота були в несправному стані, так як вони не закривались автоматично, були приставлені до металевих стовбців. Враховуючи, що ворота були приставлені, при наближенні сина позивачки впритулок до воріт, вони впали на нього та спричинили йому тілесні ушкодження не сумісні з життям.

Про те, що ОСОБА_2 не прийняв міри по ремонту воріт, знав він сам, так і члени його сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка працювала у нього, голова правління ГО «ЖБТ9 мікрорайон» ОСОБА_6 , які у кримінальному проваджені №0000788 від 17.08.2018 за ч.1 ст.115 КК України надали покази про те, що ворота були приставлені до стовбців і внаслідок їх падіння загинув сини позивачки".

Згідно висновку експерта №72/217 від 30.08.2018, при дослідженні трупа виявлені наступні тілесні ушкодження: забиті рани лоба в кількості трьох, численні переломи кісток обличчя, численні садна обличчя та правого колінного суглоба; крововиливи в м`яких тканинах голови і лівій скроневий м`язі з відкритим переломом кісток склепіння та основи черепа, вогнища забою з розтрощення головного мозку і мозочка; крововиливи під плеврою легень. Усі тілесні ушкодження утворилися одномоментно за короткий проміжок часу, що передував настанню смерті, від дії тупого предмета внаслідок падіння воріт і містять ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя. Смерть дитини

ОСОБА_7 перебуває в прямому причинному зв`язку з виявленими тілесними ушкодженням, вказаними в п.1 та настала від забою та набряку головного мозку (а.с.14-18, 155-159 т.1).

У відповідності до висновку експерта №19-267 від 27.02.2020, проведеного на підставі ухвали судді Іллічівського міського суду Одеської області від 21.12.2018 у межах кримінального провадження №0000788, причинами настання 16.08.2018 року нещасного випадку з ОСОБА_7 на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_10 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , стали: несправність металевих воріт огорожі домоволодіння, падіння несправних металевих воріт огорожі домоволодіння на ОСОБА_7 . В даній ситуації дії власника домоволодіння ОСОБА_2 не відповідають вимогам ст.151 ЖК УРСР, в частині того, що він не забезпечив надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі, що призвело до їх падіння на ОСОБА_7 і його смертельного травмування. У відповідності з проведеними дослідженням, а також порівнюючи дії осіб, причетних до події з вимогами нормативно-правових актів з безпеки життєдіяльності, експерт дійшов висновку про те, що в розглянутій ситуації ОСОБА_2 мав можливість запобігти настанню надзвичайної події, проте з причин, які повинні бути встановлені слідчим шляхом, нею не скористався. ОСОБА_2 повинен був забезпечити надійне кріплення несправних металевих воріт огорожі. В розглянутій ситуації дії власника домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не відповідають вимогам ст. 151 ЖК УРСР, в частині того, що він не забезпечив надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі свого домоволодіння, що призвело до їх падіння на ОСОБА_7 і його смертельному травмуванню і з технічної точки зору, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку. В діях інших осіб, причетних до події, не встановлено відступів від нормативно-правових актів з безпеки життєдіяльності, які з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням події нещасного випадку - смертельним травмуванням ОСОБА_7 (а.с.100-110, 162-173 т.1).

Відповідно до висновку експертів №КСЕ-19/116-22/8673, №КСЕ-19/107-22/6778 від 03.10.2022:

1. Відповідність металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вимогам нормативно - правових актів у галузі будівництва (ДБН, СниП, стандартам, технічним умовам тощо) неможливо перевірити у зв`язку з відсутністю регламентованих вимог до улаштування воріт на території садибної забудови.

2. Технічну причину падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року, виявити неможливо у зв`язку з експлуатаційним періодом. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку.

3. Що спричинило падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року, виявити неможливо у зв`язку з експлуатаційним періодом. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку.

4. Встановити чи міг ОСОБА_2 передбачити і усвідомлювати падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року не надається можливе. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку.

5. Причиною нещасного випадку, який стався 17.08.2018р. на території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 та призвів до гибелі ОСОБА_7 , є падіння металевих зсувних воріт, однак встановити обставини які його обумовили не надається за можливе. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку.

6. Встановити дії (бездіяльність) яких осіб з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням даної події не є можливим. Детальніше наведено у дослідницькій частині висновку (а.с.193-208 т.1).

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дульський проти України» (рішення (Dulskiy v. Ukraine) від 01 червня 2006 року, заява № 61679/00, пункт 71) зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Судова експертиза призначається лише в разі дійсної потреби в спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто в разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предметом позову у справі, що переглядається є стягнення з відповідача на користь позивачки матеріальної та моральної шкоди, заподіяної у зв`язку зі смертю її малолітнього сина, спричиненої унаслідок нещасного випадку, який стався на подвір`ї відповідача.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що наявний у матеріалах справи висновок експерта №19-267 від 27.02.2020 та висновок експертів № КСЕ-19/116-22/8673, №КСЕ-19/107-22/6778 від 03.10.2022, які хоча і стосуються тотожного предмету експертного дослідження, однак містять розбіжності (неузгодженості) у відповідях на поставлені питання, зокрема щодо того, чи міг трапитися нещасний випадок з дитиною, у тому разі, якби металеві ворота були належним чином установлені та закріплені.

Отже, у даній справі висновки експертів є взаємно суперечливими.

Разом з тим, згідно висновку експерта №23-3308 від 26.06.2023 (а.с.143-144 т.2):

1, 2 причинами настання 16.08.2018 на території домоволодіння ( АДРЕСА_1 ), яке належить гр.. ОСОБА_2 . нещасного випадку з ОСОБА_7 , стали:

- падіння несправних металевих ворі огорожі домоволодіння на ОСОБА_7 ;

- несправність металевих воріт огорожі домоволодіння;

- відсутніть забезпечення власником домоволодіння надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі.

Для запобігання нещасного випадку з ОСОБА_7 , власнику домоволодіння необхідно було:

- тримати металеві ворота огороджі в справному стані;

- забезпечити надійне кріплення (розміщення) несправних металевих воріт огорожі.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи висновки експертів, суд керується наступим.

Щодо висновку експерта №23-3308 судової експертизи безпеки життєдіяльності.

Згідно мотивуючої частини висновку, в розділі «Питання № 1, 2» вказано (а.с.144 зворотній бік т.2), що:

«Аналізуючи обставини настання 16.08.20218 на території домоволодіння, яке належить гр. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), нещасного випадку з ОСОБА_7 і вимоги нормативно-правових актів, можна зробити висновок, що його безпосередніми причинами стали:

падіння несправних металевих воріт огорожі домоволодіння на ОСОБА_7 ;

несправність металевих воріт огорожі домоволодіння;

відсутність забезпечення власником домоволодіння надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі».

Далі, у висновку експерта вказано, що: «Враховуючи зазначене вище, можна дійти висновку, що настання 16.08.20218 на території домоволодіння, яке належить гр. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), нещасного випадку з ОСОБА_7 знаходиться в прямому (безпосередньому) причинно- наслідковому зв`язку з несправністю металевих воріт огорожі домоволодіння, відсутністю забезпечення власником домоволодіння їх надійного кріплення та падінням цих воріт на ОСОБА_7 .

Для запобігання нещасного випадку з ОСОБА_7 , власнику домоволодіння необхідно було: тримати металеві ворота в справному стані; забезпечити надійне кріплення (розміщення) несправних металевих воріт огорожі».

Разом з тим, суд критично сприймає даний висновок, оскільки у висновку експертом:

- не описано та не обґрунтовано на підставі яких досліджених даних та доказів (документів) ним встановлено несправність металевих воріт огорожі;

- не наведено критеріїв справності (несправності) металевих воріт огорожі, та чим конкретно (за якими фізичними чи іншими параметрами) досліджувані металеві ворота огорожі відрізнялись від справних, які конкретно недоліки конструкції чи монтажу зробили їх несправними;

- не наведено якими положеннями нормативно-правових актів встановлені критерії та вимоги до монтажу і встановлення воріт огорожі, забезпечення їх експлуатації;

- ким та як саме було встановлено та зафіксовано стан металевих воріт огорожі до настання нещасного випадку з ОСОБА_7 .

Щодо обґрунтованості висновку експерта №19-267 з інженерно технічного дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці (а.с.162-173 т.1).

На питання №1 «Яка причина нещасного випадку, який стався 16 серпня 2018 року на території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 та призвів до гибелі ОСОБА_7 і які обставини його обумовили?» експерти надали наступну відповідь:

«Причинами настання 16 серпня 2018 року нещасного випадку з ОСОБА_7 на території домоволодіння, яке належить громадянину ОСОБА_2 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , стали:

падіння несправних металевих воріт огорожі домоволодіння на ОСОБА_7 ;

несправність металевих воріт огорожі домоволодіння;

відсутність забезпечення власником домоволодіння надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі.

На питання №2 «Дії (бездіяльність) яких осіб з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням даної події?» експерти надали наступну відповідь: «Порівнюючи дії учасників події в досліджуваній ситуації з встановленими вимогами нормативно-правових актів з безпеки життєдіяльності, можна зробити висновок, що в даній ситуації дії власника домоволодіння (розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ) гр. ОСОБА_2 не відповідають вимогам ст.151 Житлового кодексу Української РСР, в частині того, що він не забезпечив надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі, що призвело до їх падіння на ОСОБА_7 і його смертельного травмування.»

Разом з тим, суд критично сприймає даний висновок, оскільки у даному висновку експертом:

У розділах «Обставини події» та «Вихідні дані» зазначена наступна обставини:

«В ході огляду місця події СОГ було оглянуто територію домоволодіння, вхід на яку відбувається через металеву калитку, а також автоматичні металеві ворота. В момент огляду ворота знаходились в вертикальному положенні та були сперті зсередини на кам`яні стовбці. В загальному встановлено, що в робочому стані ворота відчиняються шляхом зсуву направо по направленню зі сторони вулиці. Ворота у вигляді зварених горизонтальних та вертикальних металевих конструкцій в формі трубчастого прямокутника, та відчиняються шляхом роботи зубчастого механізму на колесах по направляючій трубі знизу воріт, яка вмонтована в землю. При огляді воріт праве колесо розташоване на направляючій трубі, ліве розташоване на землі та на краю направляючої труби. Зубчаста направляюча знизу воріт розташована не на зубчастій шестерні електричного механізму, шляхом якого відчиняються та зачиняються ворота».

Суд звертає увагу, що:

- металеві ворота огорожі оглянуті та досліджені після настання нещасного випадку;

- висновок експерта не має відомостей про дослідження причини настання нещасного випадку, як саме вплив на металеві ворота огорожі з боку ОСОБА_7 (у «Вихідних даних» експертизи містяться покази ОСОБА_9 , де він зокрема вказує що дитина ( ОСОБА_7 ) заліз на ворота, внаслідок чого вони впали і він був смертельно травмований);

- у висновку експерта не зазначено жодних норм ДБН, інших норм, які мають визначати норму навантаження, яке мають витримувати металеві ворота огорожі і чи були ворота досліджені на відповідність цим вимогам;

- не вказано як саме, за допомогою яких доказів, досліджень встановлено, що металеві ворота огорожі були несправними у момент настання нещасного випадку з ОСОБА_11 , а не після настання нещасного випадку;

- у висновку експерта не наведено конкретних вимог до встановлення/монтажу металевих воріт огорожі, не встановлено що саме можна розуміти під поняттям «справні ворота», щоб встановити що вони були «несправними» (тобто не відповідали зазначеним вимогам).

Разом з тим, в матеріалах справи міститься Договір підряду №35 від 08.12.2000, на підставі якого було здійснено постачання та монтаж досліджуваних воріт огорожі (а.с.221-223 т.1).

Однак, у висновку експерта №19-267 з інженерно технічного дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці (а.с.162-173 т.1) робиться посилання на ДБН, затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №927/11207.

Тобто на момент монтажу металевих воріт огорожі ці ДБН ще не були прийняті, а тому встановлення та монтаж не могло відбуватись у відповідності до них.

Крім того, суд звертає увагу, що постачання та монтаж досліджуваних воріт огорожі здійснювалось попереднім власником будинку, оскільки відповідно до копії договору купівлі-продажу, наявного в матеріалах даної цивільної справи, вбачається, що домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , придбано гр. ОСОБА_2 22.05.2007 (а.с.225 т.1), зареєстровано за останнім в Державному реєстрі правочинів (а.с.226 т.1) та отримано реєстраційне посвідчення (а.с.227 т.1).

Висновки експерта у дослідженні №19-267 від 27.02.2020 в частині того, що «причинами настання 16 серпня 2018 року нещасного випадку з ОСОБА_7 на території домоволодіння, яке належить гр. ОСОБА_2 та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 стали: несправність воріт огорожі домоволодіння; падіння воріт огорожі домоволодіння на ОСОБА_7 , відсутність забезпечення власником надійного кріплення несправних металевих воріт огорожі...», суд критично оцінює, оскільки як вбачається з висновку експертів від 30.10.2022 року № КСЕ-19/116-22/8673/КСЕ-19/107-22/6778, встановлено, що вимоги до улаштування воріт на території садибної забудови відсутні у зв`язку з відсутністю регламентованих вимог до улаштування воріт на території садибної забудови.

У висновку експерта №19-267 ні №23-3308 не спростовано даного факту, не наведено конкретних вимог до улаштування воріт на території садибної забудови та не встановлено технічну причину та не встановлено, що спричинило падіння металевих зсувних воріт.

В той же час, в матеріалах даної цивільної справи №501/3888/18 міститься висновок комплексної судової будівельно-технічної експертизи та безпеки життєдіяльності від 03.10.2022 №КСЕ-19/116-22/8673/КСЕ-19/107- 22/6778, складений за результатами проведення комплексної судової експертизи експертами Одеського НДЕКЦ МВС України та Закарпатського НДЕКЦ МВС України.

Даний висновок є змістовним, аргументованим та обгрунтованим, згідно якого експерти зазначили, що:

- не надається за можливе встановити обставини, які обумовили падіння металевих зсувних воріт на території домоволодіння відповідача, що, в свою чергу, призвело до гибелі ОСОБА_7 ;

- неможливо виявити, у зв`язку з експлуатаційним періодом технічну причину, та що спричинило падіння металевих зсувних воріт огорожі домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке сталося 16 серпня 2018 року;

- не уявляється можливим встановити дії (бездіяльність) яких осіб з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням даної події;

Отже, причиною нещасного випадку, який стався 16.08.2018, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_2 та призвів до гибелі ОСОБА_7 є падіння металевих воріт огорожі домоволодіння на загиблого, однак встановити обставини, які його обумовили не надається за можливе, так само як і встановити дії (бездіяльність) яких осіб з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з настанням даної події теж не уявляється можливим.

Крім того, суд враховує, що відповідно до відомостей та інформації, витребуваних судом у СВ Чорноморського ВП Овідіопольського ВП ГУНН в Одеській області, про стан кримінального провадження №0000788 від 17.08.2018, внесеного до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 статті 115 КК, відповідач не має статусу підозрюваного чи обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Інших доказів, окрім висновків експертів №19-267 від 27.02.2020 та №23-3308 від 27.09.2023, які б могли вказувати на винуватість ОСОБА_2 у нещасному випадку, який стався 16 серпня 2018 року, суду не надано.

Оскільки, в даному випадку, обов`язок відшкодувати майнову та моральну шкоду безпосередньо пов`язаний із необхідністю встановлення вини та причинного зв`язку у кримінальному правопорушенні, що розслідується за фактом смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вина відповідача і причинний зв`язок між його діями (бездіяльністю) та смертю дитини можуть бути встановлені лише у визначений чинним законодавством спосіб та порядку, в рамках кримінального провадження.

Верховний Суд в постанові №727/8388/17 від 05 червня 2019 року зробив правовий висновок про те, що посилання на конкретну фізичну особу в контексті її зв`язку зі злочином можливе лише у випадку, коли вона перебуває в статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного.

Натомість, відповідач немає жодного із перелічених процесуальних статусів у кримінальному провадженні Ме0000788 від 17 серпня 2018 року, а тому суд не може пов`язувати його особу із розслідуваним кримінальним правопорушенням, так само як і посилатися на матеріали цього кримінального провадження.

Конституція України в ст.ст.62 та 63 містить положення, що свідчать про презумпцію невинності.

Згідно ст.17 КПК, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом.

Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Презумпція невинуватості зафіксована в Міжнародному пакті про громадянські ї політичні права, зокрема у п.2 ст.14: «Кожен обвинувачений в кримінальному злочині має право вважатися невинним, поки винність його не буде доведена згідно з законом.

Принцип презумпції невинуватості закріплений положеннями ч.1 ст.11. Загальної декларації прав людини: «Кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту».

Пунктом 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Отже, відповідач не може вважатися винним у настанні нещасного випадку, внаслідок якого загинула людина, доки його вину не буде доведено у встановленому чинним кримінальним процесуальним законодавством порядку і у відношенні нього судом не буде ухвалений обвинувальний вирок.

У випадку задоволення цивільного позову позивача і зобов`язання відповідача сплатити на її користь суму грошової компенсації матеріальної та моральної шкоди, завданої смертю дитини, суд тим самим порушить принцип невинуватості, перейме на себе повноваження кримінального суду щодо встановлення вини особи у вчинені кримінального правопорушення, а тому таке рішення буде вважатись незаконним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 жовтня 2023 року у справі №756/8056/19 зауважила, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Окрім цього, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, суд прийшов до висновку, що позивач звертаючись до суду повинен довести факт заподіяння шкоди та надати докази встановлення такого порушення, що спричинило шкоду останньому та причинно-наслідковий звязок.

Таким чином недоведення позивачем усіх складових деліктної відповідальності виключає можливість відшкодування шкоди стороною відповідача.

Отже, матеріали справи не містять достатніх та допустимих доказів вини ОСОБА_2 , відповідно і підстав деліктної відповідальності, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Згідно з нормами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко