Провадження № 2/127/4942/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Вінницької міської ради про визнання права власності на кооперативну квартиру. Позов мотивовано тим, що позивач була членом ЖБК № НОМЕР_1 та є квартиронаймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно матеріалів інвентаризаційної справи за № 756 будинок АДРЕСА_2 зареєстровано за житлово-будівельним кооперативом № 78 на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 31.03.1988 р. №88. Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 29, 3 кв.м., загальною площею 52, 4 кв.м., що підтверджується технічним планом на квартиру. Ордер на квартиру позивач віддала в ЖЄК, в зв`язку з чим отримала розрахункову книжку для сплати за комунальні послуги. Фактично проживаю в квартирі одна, сплачує за комунальні послуги сама, що підтверджується актом від 23.04.2024 р. Квартира кооперативна, позивач сама сплатила пайовий внесок за неї в сумі 2452 руб.07 коп., внесла пай в сумі 7981 руб.61 коп., тобто , вартість квартири була сплачена мною повністю, що підтверджується довідкою від 11.03.2024 р. за № 324. Всі роки користуєтьсяся квартирою, своєчасно сплачує комунальні послуги. На теперішній час виникла необхідність в оформленні документів на квартиру, у зв`язку з чим позивач звернулася до державного реєстратора, але їй було відмовлено у реєстрації у зв`язку з відсутністю інформації в архівному відділі Вінницької міської ради щодо правонаступника кооперативу та наявності документів на кооператив та його членів. Зазначено в листах Вінницької міської ради, що цей кооператив свої документи на зберігання в архів не здавав, дані про правонаступника кооперативу в Вінницькій міськраді також відсутні. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_3 (загальна площа 52 4 кв.м, житлова площа 29, 3 кв.м) в м. Вінниця.

Ухвалою суду від 29.10.2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні позивач позов підтримала за обставин викладених в ньому, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні при винесені рішення покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач була членом ЖБК № 78 та є квартиронаймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно матеріалів інвентаризаційної справи за № 756 будинок АДРЕСА_2 зареєстровано за житлово-будівельним кооперативом № 78 на підставі рішення виконкому Вінницької міської ради від 31.03.1988 р. №88. Квартира складається з двох кімнат, житловою площею 29, 3 кв.м., загальною площею 52, 4 кв.м., що підтверджується технічним планом на квартиру.

Фактично проживає в квартирі одна позивач та сплачує за комунальні послуги, що підтверджується актом від 23.04.2024 р.

Квартира кооперативна, позивач сама сплатила пайовий внесок за неї в сумі 2452 руб.07 коп., внесла пай в сумі 7981 руб.61 коп., тобто, вартість квартири була сплачена повністю позивачем, що підтверджується довідкою від 11.03.2024 р. за № 324.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України «Про власність» (який втратив чинність 20.06.2007р., але діяв на час виникнення правовідносин), член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на цю квартиру.

Пунктом 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» передбачено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатися нею на свій розсуд.

П.п. б п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» передбачено, що при повному внесенні пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаражу чи іншої будівлі.

Європейський суд з прав людини у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зазначав, що «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного». Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Верховний Суд у постанові від 22.10.2018р. у справі №235/2357/17 зазначив, що документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде з а собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Приймаючи до уваги, що позивачка в повному обсязі сплатила пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_3 , проте не може реалізувати своє право власності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат на підставіст.141 ЦПК України, приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені та позивачка не наполягала на стягненні з відповідачів понесених нею судових витрат, судовий збір, сплачений позивачкою при подачі позову, відноситься на її рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 384 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987р. № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», ст.ст. 5,12,13, 76-81, 89,128-130,141,223, ч.2 ст.247, ст.ст.259,263-265 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на кооперативну квартиру АДРЕСА_3 (загальна площа 52,4кв.м., житлова площа 29,3кв.м.) в м. Вінниці.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.12.2024року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Вінницька міська рада, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: