Провадження № 2/686/6888/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , посилаючись на те, що на підставі заповненої відповідачем заявки, між ТОВ «ФК «Авіра Груп» і ОСОБА_2 було укладено договір про надання фінансового кредиту №29844 від 26.04.2021 року, який було підписано електронним підписом позичальника AV3799, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн, шляхом перерахування через платіжний сервіс «Platon» грошових коштів на її банківську картку, строком кредитування 30 днів до 25.05.2021 року, зі сплатою відсотків у розмірі 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу.

26.05.2021 року відповідачка подала заявку на продовження строку дії договору, в зв`язку з чим того ж дня, 26.05.2021 року між відповідачем і ТОВ «ФК «Авіра Груп» було укладено додаткову угоду №2 про продовження строку дії договору про надання фінансового кредиту №29844 від 26.04.2021 року. За умовами додаткової угоди, сторони погодили продовжити строк дії договору на термін 31 день (з урахуванням одного дня прострочки) до 25.06.2021 року. Подаючи заявку на продовження строку дії договору, відповідачка фактично визнала наявність існуючих кредитних зобов`язань за договором.

За весь час користування кредитними коштами, починаючи з 26.04.2021 року по сьогодні, відповідачка здійснила лише два платежі 26.05.2021 року в сумі 3100,00 грн. та 07.10.2021 р. в сумі 2000,00 грн., які за умовами Договору були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитними коштами і продовження строку дії Договору по Додатковій угоді №2 до 26.05.2021 р.

В зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань по договору, заборгованість відповідача станом на 01.10.2024 року становить 23600,00 грн, яка складається із: 4000,00 грн. сума кредиту, 600,00 грн. комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, 19000,00 грн. проценти за користування кредитом.

Враховуючи вказані обставини, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №29844 від 26.04. 2021 року в загальному розмірі 23600,00 гривень і понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 04.10.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги просив задоволити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, ухваливши рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.04.2021 року між ТОВ «ФК «Авіра Груп» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №29844, який було підписано електронним підписом позичальника AV3799, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 4000,00 грн, шляхом перерахування через платіжний сервіс «Platon» грошових коштів на її банківську картку, строком кредитування 30 днів до 25.05.2021 року (п. 1.2. Договору), зі сплатою відсотків у розмірі 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу (п. 1.3) та комісії за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту в розмірі 15% від суми фінансового кредиту (п. 1.5); загальна вартість кредиту 7600,00 грн. (п.1 Додатку №1 до Договору).

Відповідно до умов п.3.3.3. Договору, Клієнт має право продовжити строк надання кредиту оплативши, не пізніше останнього терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків, в повному обсязі нараховані відсотки по кредиту.

Так, 26.05.2021 року між відповідачем і ТОВ «ФК «Авіра Груп» було укладено Додаткову угоду №2 про продовження строку дії Договору про надання фінансового кредиту №29844 від 26.05.2021 року на термін 31 день (з урахуванням одного дня прострочки) до 25.06.2021 р., зі сплатою відсотків у межах вказаного строку кредитування у розмірі 3000 грн. (п. 3 Додаткової угоди).

Як стверджує позивач у позовній заяві, за весь час користування кредитними коштами, починаючи з 26.04.2021 року по даний час, відповідачка здійснила лише два платежі 26.05.2021 року в сумі 3100,00 грн. та 07.10.2021 р. в сумі 2000,00 грн., які за умовами Договору були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитними коштами і продовжено строку дії Договору по Додатковій угоді №2 до 26.05.2021 р.

Відповідно до п.2.3. Договору, обчислення строку користування кредитом та нарахування відсотків за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування та сплата відсотків проводиться на залишок заборгованості за кредитом. У випадку прострочення погашення кредиту проценти нараховуються і за період прострочення, але не більше 180 календарних днів з моменту виникнення такої прострочки.

У зв`язку з невиконанням взятих на себе зобов`язань по договору, заборгованість відповідачки станом на 01.10.2024, згідно розрахунку позивача, становить 23600,00 грн., яка складається із: 4000,00 грн. сума кредиту, 600,00 грн. комісія за використання системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, 19000,00 грн. проценти за користування кредитом.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони та ін.

Таким чином, Законом України «Про електрону комерцію» визначено, що саме Договором оферти визначається технологію (порядок) укладення договору, порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору, спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту), технічні засоби ідентифікації сторони.

Згідно ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Тобто, норми чинного законодавства передбачають одразу декілька способів підписання електронного правочину, один з яких за допомогою одноразового ідентифікатора.

Згідно п.2.3 Договору оферти, сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно п.п. 2 п.8.4 Договору оферти, Клієнт підтверджує, що до укладення кредитного договору він дав згоду, усвідомлюючи його правові наслідки, на використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором як власноручного підпису.

Тобто, у даному випадку мало місце укладання електронного правочину, який був підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного договору про надання фінансового кредиту №29844 від 26.04.2021 року та додаткової угоди №2 від 26.05.2021 року до вказаного договору, ОСОБА_1 отримала фінасовий кредит у розмірі 4000,00 грн., який зобов`язалася повернути в повному обсязі, а також сплатити проценти та комісію у визначений договором і додатковою угодою строк до 25.06.2021 року.

Таким чином, позикодавець відповідно до ст. 1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування, який становить 60 днів, тобто до 25.06.2021 року.

З огляду на зазначене, суд не бере до уваги нарахування процентів за період з 26.06.2021 по 22.12.2021 року з посиланням на п. 2.3 договору, як на підставу нарахування процентів після настання терміну (дати) повернення кредиту. Окрім того, позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України не заявлялись.

Додатком № 1 до договору про надання фінансових кредиту №29844 від 26.04.2021 року встановлений графік платежів, з якого вбачається, що загальна вартість кредиту становить 7600,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума кредиту, 3000,00 грн., проценти за користування кредитом, 600,00 грн. комісія.

За умовами додаткової угоди № 2 до вказаного договору, укладеної між сторонами 26.05.2021 року, сторони погодили продовжити строк дії договору про надання фінансового кредиту №29844 від 26.04.2021 року на 30 днів до 25.06.2021 року та визначили суму процентів за користування кредитом, що підлягає до сплати ОСОБА_1 у межах вказаного строку, в розмірі 3000,00 грн.

Водночас, досліджений судом розрахунок заборгованості свідчить про те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитом включає період, який виходить за межі строку кредитування, а тому є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Як стверджує позивач у позовній заяві, за весь час користування кредитними коштами, починаючи з 26.04.2021 року по сьогодні, відповідачка здійснила лише два платежі 26.05.2021 року в сумі 3100,00 грн. та 07.10.2021 р. в сумі 2000,00 грн., які за умовами договору були спрямовані на погашення відсотків за користування кредитними коштами.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідачка умови вказаного кредитного договору належним чином не виконувала, жодних заперечень щодо цього суду не надала, то суд вважає за необхідне, частково задовольнити позовні вимоги, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Авіра Груп» заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №29844 від 26.04.2021 року в розмірі 5500,00 грн. (4000,00 грн. (сума кредиту) + 3000,00 грн. (відсотки, визначені договором №2844) + 3000,00 грн. (відсотки, визначені додатковою угодою №2 від 26.05.2021 року) + 600,00 грн. (комісія за використання системи для дистанційного отримання кредиту) 5100 грн. (кошти, сплачені ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості)).

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно зч.1,2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, позивачем було надано договір про надання правничої допомоги №150124-ЮР від 15.01.2024, укладений між «АВІРА ГРУП» та адвокатом Сідак-Жаровою Н.О., протокол узгодження договірної ціни до договору №150124-ЮР від 15.01.2024, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, рахунок на оплату на загальну суму 5000,00 грн, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДН №5338, довіреність на представництво інтересів у суді від 18.06.2024.

Крім того, слід зазначити, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України), що узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема, постановою від 22.01.2021 року в справі 925/1137/19.

З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5000 гривень є реальними та підтвердженими матеріалами справи. Окрім того, клопотання про зменшення судових витрат на правову допомогу не надходило.

Беручи до уваги те, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» задоволено частково, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 23,31% (5500:23600х100) від розміру задоволених судом позовних вимог, а саме судовий збір у розмірі 564,54 грн. (5500х2422,40:23600) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1165,50 грн. (5000:100х23,31).

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 612, 1048, 1049, 1050 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію», суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авіра Груп» (код , юридична адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 1-3А секція С) заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №29844 від 26.04.2021 року в розмірі 5500,00 грн., судовий збір в розмірі 564,54 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1165,50 грн., всього стягнути 7230,04 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в загальному порядку протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій Стефанишин