КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т. І.

при секретарі Усковій Я. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Київпастранс» до ОСОБА_1 про визнання ордера на житлову площу в гуртожитку недійсним, за апеляційної скаргою представника Комунального підприємства «Київпастранс» - Горбач Галини Валеріївни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року в складі судді Петренко Н. О.,

встановив:

21.07.2024 Комунальне підприємство «Київпастранс» (далі - КП «Київпастранс») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання ордера на житлову площу в гуртожитку недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 працює в КП «Київпастранс» на посаді водія Автобусного парку № 5.

19.12.2019 ОСОБА_1 подав до Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури заяву про видачу йому ордера на кімнату № НОМЕР_1 в гуртожитку по вул. Серпова, 9А в м. Києві, яка знаходиться на балансі вказаного відокремленого підрозділу КП «Київпастранс».

19.12.2019 ОСОБА_1 отримав ордер №76 на вказану кімнату в гуртожитку за підписом в. о. начальника ОСОБА_2 , скріпленого печаткою Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури КП «Київпастранс».

При цьому, як зазначено в корінці ордеру від 19.12.2019 №76, підставою для його видачі стало спільне рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства від 19.12.2019.

27.12.2019КП «Київпастранс» відокремлений підрозділ Служба утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури в особі в. о. ОСОБА_2 (наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач) уклали договір № 4/230 найму житлового приміщення у гуртожитку, відповідно до розділу 1 якого наймодавець надав наймачу в користування житлове приміщення - кімнату № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 18,6 кв.м.

В грудні 2019 року, згідно акту приймання-передачі майна кімнати та іншого інвентарю, підприємство в особі завідувача гуртожитку ОСОБА_3 передало, а ОСОБА_1 прийняв вказану кімнату без наявного в ній майна.

12.06.2023 за вх. №053/01-2531 на адресу КП «Київпастранс» від в.о. начальника відокремленого підрозділу Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури ОСОБА_4 надійшло повідомлення щодо здійснення перевірки використання житлових кімнат гуртожитку по АДРЕСА_1 , за результатами якої було встановлено, що кімната № НОМЕР_1 використовується сторонніми особами.

Також було виявлено, що матеріали житлової справи на вказану кімнату не містять документів, які у відповідності до вимог чинного законодавства дають підстави для видачі ордеру, а саме: спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства, а також заяви працівника до профспілкового органу, яка б слугувала підставою для прийняття такого рішення.

13.06.2023 за вих. №08/80 КП «Київпастранс» звернулось з запитом до об`єднаного профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників комунального транспорту, транспортної інфраструктури та безпеки руху щодо надання завірених копій заяв працівників та спільних рішень адміністрації і профспілкового комітету, які слугували підставою для видачі ордерів окремим працівникам, зокрема й відповідачу.

З відповіді від 15.06.2023 №1/КП вбачається, що заява від позивача про видачу ордеру до профспілкового комітету не надходила, а відтак спільне рішення про видачу такого ордера не приймалось.

Крім того, актом перевірки відповідності фактичного проживання осіб в гуртожитку по АДРЕСА_1 від 23.09.2021 встановлено, що в кімнаті АДРЕСА_2 відповідач не проживає.

При повторній перевірці комісією складено акт від 25.05.2023 про те, що в кімнаті АДРЕСА_2 , яка надана в користування відповідачу, фактично проживає інша особа - ОСОБА_5 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.06.2023 у власності ОСОБА_1 знаходиться кімната АДРЕСА_3 , яку він отримав від підприємства в користування. В подальшому відповідач скористався правом на приватизацію та оформив вказану кімнату у приватну власність.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати недійсним ордер на житлову площу в гуртожитку від 19.12.2019 №76, виданий ОСОБА_1 на кімнату АДРЕСА_4 . Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування кімнатою АДРЕСА_4 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

05.04.2024 представник КП «Київпастранс» - Горбач Г. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасуватирішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не надано належної оцінки тому факту, що у власності ОСОБА_1 вже знаходиться кімната АДРЕСА_3 , яку він отримував від підприємства в користування та в подальшому скористався правом на приватизацію. Відтак, відповідач має житло в межах розташування робочого місця.

Також судом залишено поза увагою, що ані спільне рішення адміністрацій та профспілкового комітету, ані рішення адміністрації підприємства окремо про надання ОСОБА_1 житлової площі в гуртожитку не приймалось, що підтверджено відповіддю профспілкового комітету від 15.06.2023 №1/кп та актом проведення перевірки видачі ордерів від 28.06.2023.

Про те, що рішення лише самої адміністрації підприємства, без залучення органів профспілкового комітету, не приймалось, свідчить сам факт звернення позивача з даним позовом.

Під час розгляду справи судом першої інстанції було проігноровано вимоги ст. 83 ЦПК України та під час судового засідання долучено надані відповідачем письмові докази, не зважаючи на заперечення позивача. Виключних випадків неможливості їх подання у встановлений законом строк з причин, що не залежали від відповідача, останнім наведено не було.

Крім цього, позивачу не було надано копії письмових доказів, що позбавило його можливості для їх спростування. Вказане порушило принцип рівності та змагальності сторін під час судового процесу.

16.09.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Михалюк К. О. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Зазначила, що ОСОБА_1 по теперішній час працює в КП "Київпастранс" на посаді водія Автобусного парку №5.

Відповідно до довідки №23320у від 19.06.2023, виданої відділом обліку та розподілу житлової площі Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку з 29 грудня 1992 року у складі сім`ї 1 особа. Прядок забезпечення житлом: загальна черга. Облікова справа №39158.

На даний час відповідач зареєстрований та проживає в кімнаті АДРЕСА_4 .

В матеріалах справи відсутні докази неправомірності дій службових осіб щодо видачі відповідачу ордеру.

В судовому засіданні представник КП "Київпастранс" - адвокат Розум О. В. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Михалюк К. О. просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 працює в КП «Київпастранс» на посаді водія Автобусного парку №5.

19.12.2019 ОСОБА_1 звернувся до в.о. начальника Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури ОСОБА_2 з заявою про видачу йому ордера на кімнату АДРЕСА_4 .

Відповідно до корінця ордеру №76 на житлову площу в гуртожитку, підписаного керівником Мацібоном Я. В., ордер виданий ОСОБА_1 , який працює в АП -5, на право зайняття жилої площі в гуртожитку по АДРЕСА_5 , розміром 18,6 кв.м. Ордер виданий на основі спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету АП-5 КП "Київпастранс" від 19.12.2019. Склад сім`ї - 1 особа ОСОБА_1

27.12.2019 між КП «Київпастранс» відокремлений підрозділ Служба утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури в особі в. о. начальника Мацібона Я. В. , який діє на підставі Довіреності від 25.02.2019 №06-5/149 та ОСОБА_1 укладено договір №4/230 найму житлового приміщення у гуртожитку.

За умовами цього договору наймодавець надає наймачеві у користування житлове приміщення - кімнату № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 18,6 кв.м. ( п. 1 договору).

Відповідно до Акта приймання-передачі майна кімнати та іншого інвентарю від грудня 2019 року, яке є Додатком №1 до Договору №4/230 від 12.2019 року та підписаний ОСОБА_1 , підприємство в особі завідувача гуртожитком ОСОБА_3 передає, а мешканець Гуртожитку ОСОБА_1 приймає кімнату № НОМЕР_1 (без майна).

12.06.2023 року за вх. №053/01-2531 на адресу КП «Київпастранс» від в.о. начальника відокремленого підрозділу Служби утримання рухомого складу та транспортної інфраструктури ОСОБА_4 надійшло повідомлення щодо здійснення перевірки використання житлових кімнат гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Під час перевірки встановлено використання житлових кімнат: 433, 410, 425, 233, 230 сторонніми особами. Виявлено, що матеріали житлових справ по вказаним кімнатам не містять документів, які у відповідності до вимог чинного законодавства є підставою для видачі ордеру, а саме: спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства та заяв працівника до профспілкового органу, які б стали підставою для прийняття відповідних рішення. Просив провести перевірку та встановити правові підстави видачі ордерів на вищевказані кімнати.

13.06.2023 року за вих. №08/80 КП «Київпастранс» звернулось із запитом до Об`єднаного профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників комунального транспорту, транспортної інфраструктури та безпеки руху щодо надання завірених копій заяв та спільних рішень адміністрації і профспілкового комітету, що слугували підставою для видачі ордерів н а житлову площу в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 працівникам, в тому числі ОСОБА_1

15.06.2023 за №1/кп голова ППО КП "Київпастранс" Лариса Мельник повідомила наступне:

- вказані у листі працівники не зверталися із заявами в профспілкову організацію щодо клопотання перед адміністрацією КП "Київпастранс" у надання їм кімнат (койко-місць) у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- профспілкова організація не зверталася до адміністрації КП "Київпастранс" із клопотанням про вказаних працівників щодо надання їм кімнат (койко-місць) у гуртожитку;

- профспілкова організація не приймала спільних рішень з адміністрацією КП "Київпастранс" щодо надання кімнат (койко-місць) у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 працівникам, вказаним у листі;

- відповідальність за доцільність надання кімнат (койко-місць) у гуртожитку працівникам та правомірність прийнятих рішень в односторонньому порядку адміністрацією покладена на відповідні структурні підрозділи КП "Київпастранс" разом із зберіганням документів таких рішень;

- профспілкова організація просить в подальшому залучати її до прийняття рішень про надання кімнат (койко-місць) у гуртожитках підприємства працівниками задля уникнення спірних питань з адміністрацією.

Відповідно до наказу від 23.06.2023 року №130 «Про проведення перевірки видачі ордерів, виданих у 2019-2020 роках» створено комісію по перевірці видачі ордерів на житлову площу в гуртожитку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами проведеної перевірки 28.06.2023 року членами комісії складено та підписано Акт, зі змісту якого вбачається, що під час перевірки встановлено порушення вимог чинного законодавства, а саме відсутність підстав для видачі ордерів, зокрема, ордеру від 19.12.2019 №76, виданого ОСОБА_1 на житлову площу в гуртожитку по АДРЕСА_5 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав , 06.01.2015 на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер НОМЕР_2 виданого 25.12.2014 Відділом (органом) приватизації державного житлового фонду Управління житлово-комунального господарства Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації ( розпорядження №2062 від 25.12.2014), ОСОБА_1 є власником житлового приміщення ( кімната) в гуртожитку, загальною площею 1, 7 кв. м житлова площа 12,7 кв.м, адреса: АДРЕСА_6 ;

Крім цього, на підставі рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 22 вересня 2011 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку , розташованого за адресою: АДРЕСА_7 .

Відповідно до Актів перевірки відповідності фактично проживаючих осіб від 23.09.2021 та від 25.05.2023, ОСОБА_1 фактично в кімнаті АДРЕСА_2 гуртожитку не проживає, в даній кімнаті проживає інша особа.

Відповідно до довідки начальника Відділу обліку та розподілу житлової площі Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 19 червня 2023 року, ОСОБА_1 дійсно перебуває на квартирному обліку з 29 грудня 1992 року у складі сім`ї 1 особа. Загальна черга. Облікова справа №39158.

З 28.12.2019 місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_5 .

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що єдиною підставою для видачі ордеру на вселення в гуртожиток є рішення адміністрації підприємства. Участь профспілкового комітету при прийнятті такого рішення не є обов`язковою. Особа, яка бажає вселення до гуртожитку, не зобов`язана звертатись до профспілкової організації із заявою щодо клопотання перед адміністрацією підприємства про надання житла в гуртожитку. В матеріалах справи відсутні докази щодо неправомірності дій службових осіб щодо видачі ордеру відповідачу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частини перші статей 15, 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Положеннями статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 310 ЦК України передбачено, що фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 311 ЦК України передбачено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 52 ЖК України встановлено, що жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної у місті, селищної, сільської ради народних депутатів.

Згідно із статтею 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Порядок користування гуртожитками визначено положеннями ст. ст. 127-132 ЖК України.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку (ч. 1 ст. 129 ЖК України).

Згідно з ч. 1 ст. 130 ЖК України порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Примірне положення про користування гуртожитками затверджується Кабінетом Міністрів України після консультацій з громадськістю, що проводяться відповідно до законодавства (ч. 1 ст. 131 ЖК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року № 498 затверджено Примірне положення про користування гуртожитками.

Пунктами 4-6 цього Примірного положення передбачено, що для одержання в користування жилої площі в гуртожитку особа подає заяву на ім`я керівника підприємства, установи, організації, органу місцевого самоврядування.

Адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання особі жилої площі в гуртожитку.

На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку.

Згідно зі статтею 59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень. Вимогу про визнання ордера недійсним може бути заявлено протягом трьох років з дня його видачі.

У разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали (стаття 117 ЖК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Заявляючи позовні вимог про визнання недійсним ордеру на житлову площу в гуртожитку від 19.12.2019 року № 76, позивач зазначив, що вказаний ордер видано з порушенням вимог чинного законодавства.

На підтвердження своїх вимог позивач надав копію акта проведення перевірки видачі ордерів у 2019-2020 роках від 28.06.2023 року, в якому зазначено, що під час перевірки комісією встановлено порушення вимог чинного законодавства, а саме відсутність підстав для видачі ордеру від 19.12.2019 року № 76, виданого ОСОБА_1 на житлову площу в гуртожитку по АДРЕСА_5 . Всупереч вимогам чинного законодавства адміністрацією підприємства та профспілковим комітетом спільного рішення щодо видачі ордеру не приймалося.

Тобто, підставою для визнання недійсним ордеру на житлову площу в гуртожитку позивач вказав відсутність спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про безпідставність таких доводів позивача, оскільки законодавство, чинне на момент видачі відповідачу ордеру, не вимагало спільного рішення адміністрації підприємства та профспілкового комітету на видачу ордера.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 05.04.2017 року № 1999-VIII частину 2 ст. 128 ЖК України викладено в такій редакції: «Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток».

Вказаний закон набрав законної сили 04.06.2017 року.

Тобто, починаючи з 04.06.2017 року рішення про надання особі жилої площі в гуртожитку приймається лише адміністрацією підприємства, установи, організації, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Крім того, на момент видачі спірного ордеру набуло чинності Примірне положення про користування гуртожитками, що затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року № 498, згідно з п. 5 якого адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання особі жилої площі в гуртожитку.

Таким чином, на момент отримання відповідачем спірного ордеру (19.12.2019 року) чинне законодавство визначало єдиною підставою для видачі особі ордеру на житлову площу в гуртожитку наявність відповідного рішення адміністрації підприємства, установи, організації. Водночас, участь профспілкового комітету при прийнятті рішення про надання жилої площі в гуртожитку, починаючи з 04.06.2017 року, не була передбачена законом.

Зі змісту ордеру від 19.12.2019 року № 76, виданого ОСОБА_1 , вбачається, що у ньому зазначено «ордер виданий на основі спільного рішення адміністрації, профспілкового комітету».

Разом з цим судом встановлено, що оспорюваний ордер оформлений на бланку, який не відповідає зразку, затвердженому додатком до Примірного положення про користування гуртожитками, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 року № 498.

Таким чином, зазначена обставина, сама по собі, не є підставою для визнання ордеру недійсним, оскільки визначальним є рішення адміністрації підприємства про надання житла в гуртожитку.

Доводи апеляційної скарги про те,що у власності ОСОБА_1 вже знаходиться кімната АДРЕСА_3 , які він отримав від підприємства в користування та в подальшому приватизував, на правильність висновків суду першої інстанції не вплинуло.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 25.12.2014, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 25.12.2014 №2062, ОСОБА_1 є власником житлового приміщення (кімнати) в гуртожитку, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 . Загальна площа житлового приміщення в гуртожитку становить 12,70 кв.м.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" приватизація здійснюється, зокрема, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Як вбачається з витягу з розпорядження Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 24 березня 2021 року "Про квартирний облік громадян, які проживають у Святошинському районі м. Києва", ОСОБА_1 прийнято на квартирний облік громадян, справи яких прибули з інших районів, підприємств та установ м. Києва. ОСОБА_1 проживає з 2019 року за адресою: АДРЕСА_5 . На квартирному обліку з 29.12.1992. Порядок забезпечення житлом: за загальною чергою.

Доказів подання ОСОБА_1 не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов суду надано не було.

Матеріали справи також не містять доказів того, що внаслідок надання житлового приміщення в гуртожитку відповідачу було порушено прав інших громадян.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, належним чином оцінивши докази, подані сторонами, дійшов обґрунтованого висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відсутність правових підстав для визнання відповідачем таким, що втратив право на користування спірним житловим приміщенням.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині прийняття в підготовчому судовому засіданні, яке проведено за участю представника позивача, доказів на підтвердження перебування позивача на квартирному обліку та наявності на праві власності іншого житлового приміщення, копії яких не були надані позивачу, не може слугувати самостійною підставою для скасування правильного по суті рішення.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, а судове рішення без змін, тому розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Комунального підприємства «Київпастранс» - Горбач Галини Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.12.2024.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук