Справа № 643/6930/24
Провадження № 2/643/3509/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді - Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

Представник КП «Харківські теплові мережі» звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, який у подальшому уточнив та просить стягнути з відповідачів на користь позивача суми заборгованості за послуги з теплопостачання у загальному розмірі 56 142 грн. та судового збору.

В обґрунтування уточнених позовних вимог представник позивача зазначив, що відповідачі мешкають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачами послуг КП «ХТМ», що надає послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води мешканцям багатоквартирних будинків м. Харкова, керуючись Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуг заборгованість відповідачів за послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 01.06.2024 складає 56142,00 грн, з яких: 50 864,22 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.05.2024 ; 558,60 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 358,57 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.05.2024; 323,76 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 104,38 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 33,94 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; інфляційні втрати в сумі 2821,77 грн; 3% річних в сумі 1080,76 грн. У зв`язку із викладеним представник КП «ХТМ» звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 05.07.2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін).

01.08.2024 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить в задоволенні позовних вимог КП «Харківські теплові мережі» відмовити.

Також в обґрунтування відзиву зазначила, що позивачем пропущено строк позовної давності, позивач має право вимагати стягнення заборгованості за період з червня 2021 по 01.06.2024. Крім цього, обсяг надання послуг з постачання гарячої води за адресою споживання АДРЕСА_1 здійснюється з використанням приладу обліку (№ 1 ПУ-2551488), в підтвердження чого надає до суду витяг з особистого кабінету платника послуг. Та розрахунок наданих послуг з постачання гарячої води у період лютого 2022 по 31.05.2024 безпідставно здійснено без урахування показів приладу обліку. Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 із змінами Харківська міська територіальна громада визнана територією, на яких ведуться (велися) бойові дії з 15.09.2022. До цього часу, з моменту введення в Україні особового стану, на території м. Харкова взагалі велися бойові дії. Тоб-то було складно надавати позивачу покази приладу обліку з метою об`єктивного нарахування останнім обсягу послуги з постачання гарячої води за адресою споживання АДРЕСА_1 . 24.07.2024 позивачу було надано покази приладу обліку щодо обсягу споживання послуги з постачання гарячої води, відповідно до яких до сплатити визначено обсяг споживання у розмірі 6 м. куб. 24.07.2024 нею було сплачено за наведений вище обсяг. Після здійснення позивачем перерахунку з урахуванням оновлених нею даних обсягів споживання за адресою АДРЕСА_1 , повинна бути відсутня заборгованість з постачання гарячої води.

15.08.2024 року за допомогою системи «Електронний суд» надійшла заява представника КП «Харківські теплові мережі» - Вініцького М.В., в якій останній зазначає, що сама по собі заява про застосування строку позовної давності свідчить про визнання відповідачем порушеного права позивача, тобто наявність заборгованості.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID- 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями) у період з 12 березня 2020 до 22 травня 2020 встановлений карантин на всій території України.

Постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 № 392, від 22 липня 2020 № 641, від 9 грудня 2020 № 1236, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023 (із змінами і доповненнями), карантин продовжений на всій території України з 22 травня 2020 до 30 червня 2023.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-IX внесено зміни до законодавчих актів, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного ко доповнено пунктами 12 такого змісту: «12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

Таким чином, враховуючи те, що строк позовної давності за період з 11 березня 2017 закінчувався 11 березня 2020, а також те, що на всій території України запроваджено карантин до 30 червня 2023, а під час дії карантину строки, визначені статтею 257 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно з Законом України від 15.03.2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України було доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257- 259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами), введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалася та триває на час розгляду справи.

Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду у період з березня 2019 року в силу приписів пункту 19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії воєнного стану, тобто період заборгованості з 01.04.2017 по 01.06.2024 не виходить за строки позовної давності.

Зазначена правова позиція підтверджується судовою практикою, а саме: постановою Харківського апеляційного суду по справі № 645/3561/23 від 11.09.2023; постановою Харківського апеляційного суду по справі № 643/2664/23 від 20.09.2023; постановою Харківського апеляційного суду по справі № 642/1144/23 від 11.10.2023; постановою Харківського апеляційного суду по справі № 643/3611/23 від 01.12.2023.

Враховуючи вищенаведене, у разі застосування судом строку позовної давності заборгованість відповідачів за послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 01.06.2024 складає 69 556,27 грн. , з яких: заборгованість в сумі 50862,22 грн за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.05.2024; 558,60 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 13,770,84 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.05.2024; 323,76 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 104,38 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 33.94 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; інфляційні втрати в сумі 2821,77 грн; 3% річних в сумі 1080,76 грн.

12.11.2024 року представник позивача ОСОБА_4 в порядку ст. 49 ЦПК України за допомогою системи «Електронний суд» подав уточнену позовну заяву, в якій зазначає, що уточнює позовні вимоги та у разі застосування судом строку позовної давності просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з теплопостачання в межах строку позовної давності за період з 01.04.2017 по 01.06.2024 у загальному розмірі 56 142,00 грн., з яких: 50 864,22 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.05.2024; 558,60 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 358,57 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.05.2024; 323,76 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 104,38 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 33,94 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; інфляційні втрати в сумі 2821,77 грн; 3% річних в сумі 1080,76 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві зазначив, що у разі неявки в судове засідання відповідачів, не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, по пошті надіслала відзив на позовну заяву, в якому просила суд застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити у їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, відповідачі зареєстровані та мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг КП «ХТМ» і не в повному обсязі сплачують за надані послуги з опалення та гарячої води.

З поданої уточненої відомості про нарахування та оплату за послуги теплопостачання вбачається, що протягом тривалого часу відповідачі не в повному обсязі здійснюють оплату за надані позивачем послуги, внаслідок чого в них утворилася заборгованість за період з 01.04.2017 по 01.06.2024 у загальному розмірі 56 142,00 грн., з яких: 50 864,22 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.05.2024; 558,60 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 358,57 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.05.2024; 323,76 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 104,38 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 33,94 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; інфляційні втрати в сумі 2821,77 грн; 3% річних в сумі 1080,76 грн.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідач, в свою чергу, споживає зазначені послуги, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Правилами ст. 5 Закону України «Про житлово комунальні послуги» закріплено, що до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Не зважаючи на відсутність у матеріалах справи договору про надання послуг з теплопостачання між сторонами, відповідачі зобов`язані були оплачувати спожиті послуги, позаяк вони фактично ними користувалися.

Зазначена правова позиція знайшла своє підтвердження у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, в якій зроблено висновок, що «споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі».

Аналогічні висновки викладені і у Постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07.07.2020:

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 64 ЖК України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки відповідачі офіційно, у встановленому чинним законодавством порядку не відмовились від послуг, які надає їм КП «Харківські теплові мережі», то в них виник обов`язок сплатити ці послуги.

Відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з теплопостачання не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили.

Як вбачається з відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу, відповідачі є споживачами послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яка міститься в матеріалах справи, відповідачі зареєстровані за адресою, за якою надаються послуги з теплопостачання позивачем.

Доказів того, що послуги відповідачам не надавались, що вони не користувались наданими послугами і потреби в таких послугах не мали, належними та допустимими доказами не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем уточнені розрахунки, суд дійшов висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має.

Що стосується вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає, наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

В даному випадку правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням і на ці правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем нараховано 2821,77 грн. інфляційні втрати за час прострочення та 1080,76 грн. - 3% річних, з якими погоджується суд.

Так, Постановою Кабінету міністрів України від 05.03.2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету міністрів України № 390 від 21.04.2023 р. заборонено стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати початку по дату завершення бойових дій або тимчасової окупації територій.

Проте, заборгованість, інфляційні витрати та 3 % річних нараховані відповідачам до 24.02.2022 року, а тому вимоги постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 року № 206 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки вони нараховані до початку введення в дію воєнного стану в Україні. А тому, позовні вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача 3% річних у сумі 1080,76 грн. та інфляційних втрат у сумі 2821,77 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями) у період з 12.03.2020 до 22.05.2020 встановлений карантин на всій території України, який в подальшому був продовжений до 30.06.2023.

Законом України № 530-ІХ від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постановах Харківського апеляційного суду від 12.10.2023 у справі № 639/5866/21, від 11.10.2023 у справі № 645/3569/23.

Згідно з п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Ураховуючи наведене та продовження (зупинення) строків позовної давності на строк дії карантину та воєнного стану, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.04.2017 по 01.06.2024 заявлені з дотриманням строків позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України.

Враховуючи наведене, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.04.2017 по 01.06.2024, розмір якої згідно наданих позивачем розрахунків складає 56 142 грн.

Відповідачами розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не спростовано, контр-розрахунок ним не надано (зазначені обставини ураховуються судом, виходячи із висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Харківського апеляційного суду від 12.10.2023 у справі № 639/5866/21; постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги та стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 56 142 грн.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд стягує в рівних частках з відповідачів на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259,263-267,279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» суму у розмірі 50 864,22 грн. за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.04.2017 по 31.05.2024; 558,60 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 358,57 грн. за послугу з постачання гарячої води за період з 01.04.2017 по 31.05.2024; 323,76 грн. за абонентську плату за Індивідуальним договором з постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 104,38 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; 33,94 грн. за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем постачання гарячої води за період з 01.11.2022 по 31.05.2024; інфляційні втрати в сумі 2821,77 грн; 3% річних в сумі 1080,76 грн.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір в розмірі 3028 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» , місцезнаходження: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Суддя - О.О. Олійник