_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/947/447/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.

за участю секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком малолітнього сина,

В С Т А Н О В И В :

12 липня 2024 року заявник звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як основним та єдиним утримувачем малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування своєї заяви зазначав, що рішенням Київського районного суду м.Одеси від 04.07.2023 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. Починаючи з моменту припинення сімейних відносин, спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає разом з батьком. Усі витрати з утримання, дії з виховання та організації умов життя, розвитку сина здійснює заявник.

12 липня 2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір щодо визначення місця проживання дитини та участі у забезпеченні умов її життя, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою Світланою, за №950.

16 липня 2024 року, до канцелярії суду від заявника надійшла уточнена заява, в якій він просив залучити в якості заінтересованої особи до участі у справі ІНФОРМАЦІЯ_1 та просив задовольнити його заяву в такій редакції: встановити факт, що відповідно до нотаріально посвідченого договору від 12.07.2024 року місце проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлюється з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як єдиним вихователем та утримувачем малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без участі матері - ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 17.07.2024 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд даної справи у відкритому судовому засіданні.

22.07.2024 року на електронну пошту суду надійшла заява від заінтересованої особи ОСОБА_2 , в якій вона просила здійснювати розгляд справи без її участі, проти встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заперечувала. Повідомила, що на даний час проживає у м.Львові та у подальшому планує виїзд за кордон. Зазначила, що син - ОСОБА_3 буде проживати з батьком - ОСОБА_1 .

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України

Заявник ОСОБА_1 , у судовому засіданні, призначеному на 02.08.2024 року, заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явилися, повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Конституцією Україна проголошена соціальною державою, політика якої спрямована на створення умов, які забезпечують гідне життя та вільний розвиток людини. Зокрема, в її статті 3 людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнані найвищою соціальною цінністю.

За визначенням, яке міститься в частині першій ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтереси особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорювальних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб (частини третя та четверта ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України).

У переданій на розгляд суду заяві заявник посилається на те, що в нього на вихованні та утриманні перебуває син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підтвердження наведених доводів, заявником надано суду наступні докази.

Так, дані свідоцтва про народження від 30.04.2013 року, серії НОМЕР_1 , свідчать про те, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 .

На підставі заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 04.07.2023 року (справа №947/12334/23) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

Відповідно до нотаріального договору від 12.07.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою Світланою, за №950, місце проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлюється з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як єдиним вихователем та утримувачем малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Надаючи правову оцінку доводам заявника, у контексті з наданими ним доказами, суд приймає до уваги наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, судом встановлено, що дитина проживає разом із заявником, який її виховує та утримує. Мати дитини проживає окремо, доказів її участі у вихованні та утриманні дитини нею до суду не надано. Крім того, ОСОБА_2 надала до суду заяву, в якій проти встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заперечувала. Повідомила, що на даний час проживає у м.Львові та у подальшому планує виїзд за кордон.

Вирішуючи питання по суті, суд також враховує докази відсутності у матері будь-яких доходів за 2023 рік та мінімальний дохід на попереднйі період.

Надаючи правову оцінку доводам заявника суд констатує, що досліджені судом, у межах розгляду даної справи, фактичні дані дають підстави для висновку про можливість встановлення в судовому порядку зазначеного заявником факту, з метою забезпечення юридичної визначеності, як складової принципу верховенства права, у правовідносинах, пов`язаних із необхідністю забезпечення виховання та утримання дитини заявником.

Враховуючи вищезазначене, суд у відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи перш за все із інтересів дитини вважає, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

З огляду не наведене, слід вважати сформованою у правовій площині мету звернення заявника до суду із вищевказаною заявою.

За таких обставин справи, суд вважає, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини не суперечить законодавству і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, та має для заявника юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні цієї заяви, судом не встановлено.

Таким чином, вимоги за заявою підлягають задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 77-80, 263, 296, 300, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту самостійного виховання та утримання батьком малолітнього сина задовольнити.

Встановити факт, що відповідно до нотаріального договору від 12.07.2024 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісаровою Світланою, за №950, місце проживання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , встановлюється з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як єдиним вихователем та утримувачем малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без участі матері - ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Куриленко О. М.