РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/3950/24

провадження у справі №2/0285/1358/24

30 жовтня 2024 року м. Звягель

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого судді Сусловця М.Г., за участі секретаря судового засідання Величко К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивували тим, що 26.04.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 189694, відповідно до якого остання отримав кредит в сумі 2 000 грн строком на 21 день зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2% в день, або 730% річних. ТОВ «ЗАЙМЕР» зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом безготівкового переказу на картковий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідач зобов`язання щодо повернення коштів не виконала, у зв`язку із чим у неї утворилася заборгованість в розмірі 10200,00 грн, з яких: 2 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8200,00 грн - заборгованість за відсотками.

17 лютого 2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» і ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022, за умовами якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «ЗАЙМЕР», в тому числі і до відповідача за кредитним договором № 189694 від 26.04.2021.

Представником позивача подано заяву, у якій просить справу розглядати у її відсутності позов підтримує та просить його задовольнити, також просить стягнути витрати на правничу допомогу.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому вона повністю заперечила, щодо задоволення позову, посилаючись на те, що згідно з умовами договору строк кредиту складає 21 день який закінчився 16.05.2021, а тому заборгованість за договором складає 2840 грн. Також додала копію квитанції про погашення заборгованості в сумі 2840 грн.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 189694 від 26.04.2021, який відтворений шляхом використання останньої одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

За умовами цього договору кредитодавець ТОВ «ЗАЙМЕР» надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені, договором. Згідно умов договору сума виданого кредиту за даним договором становить 2000,00 грн., дата надання кредиту 27.04.2021, строк кредиту 21 днів, валюта кредиту гривня, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730 % річних.

Відповідно до п. 1.7 договору, невідємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства WWW.cly.com.ua.

Згідно із п. 2.1 кредитного договору, кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки № НОМЕР_1 .

ТОВ «ЗАЙМЕР» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та 26.04.2021 перерахувало за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 2000,00 грн., що інформаційною довідкоою ТОВ «Платежі онлайн» за № 3490/05 від 20.05.2024.

ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 25.06.2024 становить 10200,00 грн., яка складається з наступного: 2000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 8200,00 грн. прострочена заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» на підставі Договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року передало своє право вимоги до ОСОБА_1 . Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ».

Позивачем було направлено ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 21.05.2024, однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, про що свідчить виписка з особового рахунку за кредитним договором № 189694.

29.08.2024 ОСОБА_1 надіслала до суду копію квитанції на підтвердження повернення позики позивачу в суми кредиту та відсотків за 21 день на суму 2840 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Щодо заперечення відповідача зазначеного у відзиві.

За умовами п. 1.2 договору - кредит надається строком на 21 день, тобто до 13.04.2021, строк дії договору 21 день, але у будь-якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами.

Сторони погодили, що за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730 % річних від суми кредиту у розрахунку 2 % на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п. 1.3 договору).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

З матеріалі справи вбачається, що ОСОБА_1 не виконала в строк свої зобов`язання згідно кредитного договору № 189694, а тому відповідачем вірно нараховано проценти за користування кредитом.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Враховуючи вищезазначене та те, що ОСОБА_1 , погодилась з умовами договору, фактично отримано надані позивачем грошові кошти, однак в добровільному порядку не повернула їх в повному обсязі та в зазначений строк, не в повній мірі відшкодувала заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно вимог ч. 4 цієї статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

За вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником позивача були надані копії наступних документів: довіреність, акт про отримання правової допомоги, платіжну інструкцію № 3 2611 на суму 10500 грн,; договір про надання правової допомоги від 29.12.2023.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Враховуючи категорію та складність справи, яка відноситься до малозначних, а також те, що розмір витрат є не співмірним відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суд вважає, при цьому наявність квитанції, що підтверджує реальності таких витрат, що заявлена сума витрат в сумі 10500 грн за надані адвокатом послуги, що фактично зводяться до підготовки позовної заяви, є завищеними та не відповідають критерію розумності.

Крім того, КАС ВС у своїй постанові від 15.04.2021 року (справа № 160/6899/20) зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе вимогу щодо стягнення витрат на правничу допомогу задовольнити частково у розмірі 2000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог а саме у розмірі 1747,93 грн.

Керуючись статтями 2, 7, 10, 12, 13, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (проживаючої АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» (місцезнаходження 04080, м. Київ, вул. Кирилівська будинок 82, офіс 7 , ) заборгованість за Кредитним договором №189694 від 26.04.2021 в сумі 7360 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю КОЛЛЕКТ ЦЕНТР сплачений судовий збір в сумі 1747,93 (тисяча сімсот сорок сім) грн 93 коп.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.Г. Сусловець