Справа № 697/2449/23
Провадження № 2/697/167/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,

позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом адвоката Погасій С.М. (в режимі відеоконференції),

відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом адвоката Гончарука А.В.

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, визнання майна, набутого за період проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину майна у спільній сумісній власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним) про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, визнання майна, набутого за період проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину майна у спільній сумісній власності.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, ОСОБА_1 , з середини 1993 року перебувала у близьких стосунках та проживала разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у власній квартирі по АДРЕСА_1 , з яким у них з цього часу склалися фактичні шлюбні стосунки, вони проживали в одному помешканні, вели спільне господарство, мали спільні права та обов`язки, у будь-якому іншому шлюбі не перебували, тобто вважали себе подружньою парою.

Факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 з 1993 року по 24.04.2023 можуть також підтвердити сусіди та односельці.

За час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_4 в результаті спільного бажання разом вести господарство було набуто спільне майно, а саме: земельна ділянка площею 2,69 га, кадастровий номер :01:002:0069, яка знаходиться в межах Мартинівської сільської ради та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до рішення Мартинівської сільської ради від 23.09.2022 № 14, що підтверджується Державним актом серії ЧР № 005566, виданим 26.06.2003.

Окрім цього вони з ОСОБА_4 спільно весь час володіли грошовими коштами, спільно ними розпоряджалися, оскільки спільних дітей у них не було, починаючи з 1993 року ОСОБА_4 на правах батька брав активну участь у вихованні та утриманні її дітей, утриманні житла.

Вона постійно сприяла йому в досягненні бажаного результату, створювала умови для продовження ним роботи у сільськогосподарському підприємстві, організовувала належні побутові умови, харчування, догляд, безперешкодне проживання в квартирі, без чого він не зміг би продовжувати роботу та отримати земельну ділянку.

Вважає, що їй та її громадянському чоловікові ОСОБА_4 як особам, які проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу і не перебували у будь-якому іншому шлюбі, на праві спільної сумісної власності належить перелічене вище майно, набуте ними за час спільного проживання, за спільні кошти, за спільним бажанням разом вести спільне господарство, набувати та реалізовувати взаємні права і обов`язки.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, догляд за ним до останнього дня здійснювала вона самостійно та здійснила організацію поховання, що стало підставою для видачі їй свідоцтва про смерть та одноразової допомоги на поховання від сільської ради. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку вона прийняла, оскільки проживали разом з ним на момент його смерті.

Згідно з витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі № 73597223 від 16.08.2023 державним нотаріусом Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. була зареєстрована спадкова справа № 70654968.

Вважає, що окрім неї інших спадкоємців, які могли б мати право на частку у спадковому майні у розумінні ст. 1241 ЦК України немає.

Але, як виявилося пізніше, заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до нотаріальної контори подав також ОСОБА_2 , який назвався рідним братом померлого та який подав заяву до Канівського міськрайонного суду про встановлення факту родинних відносин (справа № 697/1339/23 перебуває на розгляді Канівського міськрайонного суду).

Вона має намір оформити спадкові права за померлим ОСОБА_4 , однак належне останньому майно було придбано за час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, у зв`язку з чим на нього поширюється режим спільного сумісного майна.

Між нею та ОСОБА_4 існував факт спільного побуту, ведення спільного господарства, факт того, що вони ставилися один до одного як чоловік та дружина, вважали себе «подружжям», піклувалися один про одного, а також факт того, що між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, що вони були пов`язані спільним побутом, правами та обов`язками.

Враховуючи, що ОСОБА_1 з ОСОБА_4 у період з 1993 року до 24.04.2023 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спільно вели господарство, мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, вважає, що майно, набуте за вказаний період ОСОБА_4 належать їй, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, оскільки інший правовий режим даного майна не встановлений письмовим договором між ними.

При цьому слід виходити з рівності часток ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності, оскільки інше не встановлено домовленістю між ними або законом, в тому числі СК України та ЦК України чи рішенням суду. За таких обставин, частки кожного із співвласників у вказаному майні становлять по 1/2.

Просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у період з 1993 року по 24.04.2023 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу; встановити факт, що майно набуте в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу належить ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, а саме: земельна ділянка площею 2,69 га, кадастровий номер :01:002:0069, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Мартинівського старостату Степанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину майна у спільній власності, а саме: земельна ділянка площею 2,69 га, кадастровий номер :01:002:0069, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах Мартинівського старостату Степанецької сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.41).

19.12.2023 від ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Гончарук А.В. надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 57 років помер ОСОБА_4 , рідний старший брат за кровним спорідненням по материнській лінії ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, яка перебуває на території Мартинівського старостинського округу Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області.

З метою реалізації права на отримання спадщини ОСОБА_2 вчасно звернувся до нотаріальної контори, але під час дослідження правовстановлюючих документів було виявлено відсутність достовірних даних про те, що ОСОБА_4 є рідним старшим братом ОСОБА_2 за кровним спорідненням по материнській лінії.

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в смт. Чаган, Семипалатинської області.

Свідоцтво про народження ОСОБА_4 відсутнє, можливість отримання копії актового запису на цей час відсутня, але згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що його матір`ю в свідоцтві про народження визначено ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Тарган, Володарського району, Київської області.

Згідно даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу встановлено, що згідно актового запису № 2 виконавчого комітету Мартинівської сільської ради Канівського району від 05.03.1988 зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

На підставі письмової інформації, отриманої з Мартинівського старостинського округу встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 проживали в с. Мартинівка, Канівського району в одному домогосподарстві за однією адресою та були синами ОСОБА_5 .

Виключно за цих обставин, виникла необхідність звернення до суду про встановлення певного юридичного факту, оскільки письмові докази, які надаються заявником повністю доводять факт того, що ОСОБА_4 є рідним старшим братом ОСОБА_2 .

Крім цього, зазначені обставини можуть підтвердити свідки з числа жителів села Мартинівка та працівників колишньої сільської ради старостату округу.

З цією метою ОСОБА_2 звернувся з заявою про встановлення юридичного факту про те, що ОСОБА_4 є рідним старшим братом ОСОБА_2 . Під час судового розгляду цієї заяви судом було встановлено, що на спадкування майна за померлим ОСОБА_4 претендує ОСОБА_1 , яка позиціонує себе як цивільну дружину, яка прожила з ОСОБА_8 до часу його смерті більше ніж п`ять років, і під час спільного проживання вважає, що отримала право власності на частку його особистого майна у вигляді земельного паю, яку спадкодавець отримав при реалізації права на земельну частку (пай), будучи членом відповідного сільськогосподарського підприємства.

Виходячи з цього, судом встановлено спір про право внаслідок чого заява ОСОБА_2 про встановлення факту судом залишена без розгляду.

За наслідками рішення суду позивач звернувся до державного нотаріуса з метою отримання нотаріального процесуального документу щодо права власності на спадкове майно.

Згідно постанови від 18.11.2023 державним нотаріусом відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 внаслідок ненадання нотаріусу документів, які підтверджують родинні відносини з померлим. В послідуючому 05.12.2023 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 первинний позов.

Спірне спадкове майно земельна ділянка, розташована в межах Мартинівського старостинського округу (Мартинівської сільської ради) розміром 2,69 га з кадастровим номером :01:002:0069 належала покійному ОСОБА_4 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЧР № 005566, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 80, посвідченого головою Мартинівської сільської ради та начальником Канівського районного відділу земельних ресурсів.

Після смерті спадкодавця-брата позивача відкрилася спадщина, з зазначеного нерухомого майна.

Позивач належним чином прийняв спадщину, про що у відповідності до ст. 1296 ЦК України на протязі шести місяців позивачем було подано відповідну письмову заяву до Канівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини про що у спадковому реєстрі існує запис у витягу.

Звернувшись до Канівської державної нотаріальної контори, 18.11.2023 позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії отримання свідоцтва про право власності за законом на нерухоме майно, оскільки у позивача відсутні документи, які підтверджують родинні відносини зі спадкодавцем та наявність в спадковій справі заяви ОСОБА_1 , яка також вважає себе такою на яку поширюється право спадкування чим створює реальні перешкоди позивачу у реалізації доведення поза розумними сумнівами, які б не викликали будь-яких сумнівів у стороннього спостерігача щодо належного обгрунтування цього права власності.

За життя спадкодавцем не було оформлено заповіту тому подальше право на його майно вирішується шляхом прийняття спадщини за законом.

Просить суд прийняти зустрічну позовну заяву до провадження Канівського міськрайонного суду до спільного розгляду з первісним позовом; об`єднати вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом; встановити юридичний факт родинних відносин між фізичними особами, а саме про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним старшим братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом як спадкоємця другої черги після смерті брата ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку (пай), розміром 2,69 га з кадастровим номером :01:002:0069, яка належала покійному ОСОБА_4 на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЧР № 005566; понесені судові витрати стягнути з відповідача (а.с.49-54).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2023 заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гончарука А.В. про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним задоволено. Прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Гончарук А.В. до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, визнання майна, набутого за період проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину майна у спільній сумісній власності (а.с.82-83).

12.01.2024 від позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву в якому просила відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 . Пояснила, що не погоджується з позовними вимогами позивача за зустрічним позовом і наполягає на задоволенні її позовних вимог. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 у червні 2023 року звертався до Канівського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_4 є рідним старшим братом ОСОБА_2 20.02.2023 ухвалою суду її було залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи.

Після вивчення матеріалів справи вона підготувала та направила 25.10.2023 до суду та позивача відзив-заперечення із своїми поясненнями та також зазначила, що за браком належних і допустимих доказів заява ОСОБА_2 не може бути задоволена і факт встановлення родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не може бути встановленим і підтвердженим у судовому порядку.

Після цього ухвалою судді Канівського міськрайонного суду Колісник Л.О. 25.10.2023 заява ОСОБА_2 залишена без розгляду.

Звертає увагу, що вона з 1993 року по день смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем смт. чаган, семипалатинської області, рф, який до цього проживав у с. Мартинівка, Канівського району та працював у сільськогосподарському підприємстві колишнього цукрокомбінату, яке з часом було перетворене у колгосп, КСП, СВАТ «НИВА», тощо.

З того часу коли вони вирішили створити сім`ю, тобто з літа 1993 року вони стали проживати у її квартирі у селищі Степанецьке, Канівського району. ОСОБА_4 продовжував працювати у сільськогосподарському підприємстві, вона працювала домогосподаркою, всіляко йому сприяла у його роботі, влаштовувала домашній побут, прала, забезпечувала харчування та догляд, тобто проживали як подружжя, хоча шлюб вони не реєстрували.

ОСОБА_9 до цього не перебував у шлюбі, тому він сприйняв її дітей як своїх, турбувався про них як про своїх рідних і вони його також шанували.

За майже 30 років проживання однією сім`єю без укладення шлюбу вони з ОСОБА_4 безвиїзно проживали в селищі Степанецьке, Канівського району, у її квартирі, де був зареєстрований і її цивільний чоловік ОСОБА_4 . Це селище знаходиться неподалік від с. Мартинівка, в якому проживав і в даний час проживає позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 . однак, за весь час він жодного разу до них не приїздив, як не їздив до брата у с. Мартинівка і її чоловік ОСОБА_4 . Жодного разу її цивільний чоловік ОСОБА_4 не обмовився навіть словом, що у нього є рідний брат.

Після смерті її чоловіка ОСОБА_4 вона його поховала за власні кошти та кошти своїх дітей, отримала грошову допомогу на поховання та свідоцтво про смерть ОСОБА_4 як його цивільна дружина.

На похороні так званого рідного брата померлого ОСОБА_2 , який є позивачем за зустрічним позовом, не було, як не було і на сороковинах. Участі у організації похорону позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не приймав.

Разом з цим, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 надав у додатках до своєї позовної заяви ксерокопію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 та копію довідки про реєстрацію місця проживання особи на ОСОБА_4 , які завірені підписом та штампом адвоката Гончарука А.В. Як таке могло статися, вона не знає, оскільки оригінали цих документів знаходяться у неї і в момент засвідчення копії документа повинна відбутися звірка з оригіналом.

Вважає, що додані позивачем ксерокопії вищезназначених документів, добуті невідомо яким способом, завірені адвокатом без звірки з оригіналами, а тому у відповідності з ст.ст. 77, 78 ЦПК України є неналежними та недопустимими доказами.

Посилання позивача за зустрічним позовом на лист б/н від 04.05.2023 за підписом тимчасово виконуючого старости Мартинівського старостинського округу Добровольського П.В. є помилковим, оскільки дані, викладені в листі спростовують твердження позивача за зустрічним позовом про те, що в листі вказано, що ОСОБА_4 записаний сином ОСОБА_5 .

В погосподарській книзі вказано, що домогосподарство зареєстроване за ОСОБА_10 , а ОСОБА_4 (на першій сторінці зазначений як ОСОБА_11 ) внесений до погосподарської книги як внук, хоча таким по відношенню до сім`ї ОСОБА_12 він ніколи не був.

Окремо вказує на неточність, викладену в постанові державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в якій зазначено, що заявник ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті гр. ОСОБА_4 , але не надав документів, які підтверджують родинні стосунки з померлим.

ОСОБА_1 розуміє так, що ОСОБА_2 спадщину у дійсності не прийняв, лише намагається у будь-який спосіб нею заволодіти.

Надаючи побічну, як сам позивач за зустрічним позовом її називає, документацію, що прямо не підтверджує родинних відносин з померлим ОСОБА_4 позивач за зустрічним позовом намагається переконати суд у доведеності родинних відносин з померлим. При цьому посилання на покази свідків є також непереконливими доводами, оскільки померлий ОСОБА_4 народився в смт. чаган, семипалатинська область, рф, 18.09.1965, а позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Мартинівка, Канівського району у сім`ї ОСОБА_6 .

Враховуючи це, відсутні офіційні документи на підтвердження хто був батьками ОСОБА_4 , оскільки основний документ, який підтверджує державну реєстрацію народження ОСОБА_4 позивачем за первісним позовом не надано, а отже надані докази позивачем за зустрічним позовом є недоведеними і таким чином зустрічний позов ОСОБА_2 не може бути задоволеним.

Також зазначає, що після смерті батьків ОСОБА_6 та ОСОБА_13 позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 успадкував належне їм майно повністю у тому числі і земельні наділи (паї). При цьому спадкування майна позивачем за зустрічним позовом після смерті батьків відбулося без участі ОСОБА_4 . Цей факт побічно вказує на те, що він не перебував з ними у родинних відносинах, не вважає себе належним спадкоємцем і не міг претендувати на майно після їх смерті.

Таким чином, на її переконання, встановити факт того, що ОСОБА_4 є рідним старшим братом ОСОБА_2 , на якому так наполягає позивач за зустрічним позовом, неможливо.

В той же час сам позивач за зустрічним позовом у своїй позовній заяві зазначив наступне: «В свою чергу факт родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується зібраними письмовими доказами, а також поясненнями свідків, які сумнівів у своїй належності та допустимості викликати не можуть».

Відповідно до викладеного та аналізуючи подані позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 докази, вважає, що факт наявності родинних відносин між ним та померлим ОСОБА_4 не є доведеним (а.с.86-89).

31.01.2024 судом для об`єктивного розгляду справи витребувано з архіву Канівського міськрайонного суду Черкаської області цивільну справу № 697/1339/23 за заявою ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Гончарук А.В., заінтересовані особи: Степанецька сільська рада об`єднаної територіальної громади Черкаської області, ОСОБА_1 про встановлення факту (а.с.94).

31.01.2024 з архіву Канівського міськрайонного суду Черкаської області надійшла витребовувана справа № 697/1339/23 (а.с.95).

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 05.03.2024 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.125-126).

Позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечувала з підстав його необгрунтованості та безпідставності.

Представник позивача за первісним позовом відповідача за зустрічним позовом - адвокат Погасій С.М. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала та просила їх задовольнити, проти зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні.

Відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову ОСОБА_1 заперечував та просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним позовом - адвокат Гончарук А.В. у судовому засіданні проти первісного позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні, зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що земельна ділянка ОСОБА_4 набута у власність на підставі безоплатної приватизації, а тому на неї не розповсюджується режим спільного майна подружжя.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 показав, що з ОСОБА_1 він не знайомий, побачив її перший раз на похороні ОСОБА_4 , а ОСОБА_2 його двоюрідний брат, як і покійний ОСОБА_4 . ОСОБА_4 працював у колгоспі до 90-х років і навіть після, проживав у с. Мартинівка. Під час розпаювання землі отримав земельну ділянку. Чи проживав покійний з ОСОБА_1 свідку невідомо. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 знає з раннього дитинства, оскільки це його двоюрідні брати, вони проживали в с. Мартинівка в одній хаті. ОСОБА_2 батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_15 , а ОСОБА_4 мати ОСОБА_15 , батька свідок не знає. Проживали разом брати приблизно до 2000 року. ОСОБА_2 одружився і купив собі окремо хату, а покійний ОСОБА_16 залишався проживати з батьками у батьківській хаті. Свідок з достовірністю підтвердив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є рідними братами по матері.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 показав, що з ОСОБА_1 він не знайомий, а ОСОБА_2 його сусід, брат покійного ОСОБА_16 , який працював у колгоспі. ОСОБА_4 працював у колгоспі ім. Кірова з 1983 року по 1994 рік, свідок на той час був там головою колгоспу. Відбулось розпаювання землі і ОСОБА_4 безоплатно розпайовано земельну ділянку площею близько 3 га. Батька ОСОБА_4 свідок не знає, знайомий з матір`ю. Також йому відомо, що покійний ОСОБА_16 переїхав у селище ОСОБА_18 , мабуть до ОСОБА_1 . ОСОБА_4 є рідним братом по матері ОСОБА_2 . Вони проживали разом в одній хаті, спочатку помер батько ОСОБА_2 , а потім і їх спільна мати.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_19 показав, що знає і ОСОБА_1 і ОСОБА_2 . ОСОБА_4 та ОСОБА_2 були його сусідами з дитинства. ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійсно брати, але лише по матері, батьки в них різні. ОСОБА_1 і ОСОБА_2 його пайовики і він щороку з ними спілкується, оскільки є фермером та орендує їх земельні ділянки. Черуха ОСОБА_20 зверталася до свідка коли помер ОСОБА_16 для отримання орендної плати наперед за 2024 рік, він їй виплатив 17 800,00 грн., а також видав допомогу на поховання. Вона написала розписку, що просить надати на поховання чоловіка ОСОБА_4 кошти. Точно свідок не пам`ятає рік, коли ОСОБА_4 переїхав з с. Мартинівка до селища ОСОБА_18 . ОСОБА_4 та ОСОБА_1 декілька разів разом приїздили отримувати орендну плату. Також свідок підтвердив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_21 показала, що з ОСОБА_1 знайома, вона її односельчанка, ОСОБА_2 не знає. Покійного ОСОБА_4 знає давно, оскільки вона дружила з дочкою ОСОБА_1 та часто ходила до них в гості. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, садили городи, пам`ятає їх близько 21 року, тобто проживали вони разом близько 21 року. На похованні ОСОБА_4 свідок не була присутня, але люди, які були на кладовищі говорили, що похованням займалась ОСОБА_1 . Свідку невідомо чи були ОСОБА_1 та ОСОБА_4 офіційно одружені. ОСОБА_4 хворів, курив, трішки випивав, офіційно ніде не працював. ОСОБА_1 також ніде не працює, вона на пенсії. Чи були у них сварки та чи використовувала ОСОБА_1 . ОСОБА_4 як робочу силу, свідку не відомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_22 показала, що ОСОБА_1 є її матір`ю. ОСОБА_2 також знає. ОСОБА_1 прожила разом з ОСОБА_4 30 років, вони почали разом жити коли свідку було 2 місяці, зараз їй 31 рік. Весь цей час вони проживали разом як сім`я, вели спільне господарство. ОСОБА_2 також знає, але вона з ним не спілкувалася. ОСОБА_4 їздив до ОСОБА_2 , їздив до батьків на кладовище в с. Мартинівку, але чи вони родичі свідку невідомо.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_23 показала, що ОСОБА_1 є її сусідкою. ОСОБА_24 став проживати з ОСОБА_1 в 90-х роках. ОСОБА_4 був доброю людиною, всім допомагав, проте мав образу на свого брата, який забрав земельні ділянки батьків та хату. ОСОБА_1 покійний ОСОБА_4 любив, вони навіть хотіли офіційно одружитись, але ОСОБА_16 помер. ОСОБА_4 лише розповідав про брата на ім`я ОСОБА_25 , який проживав у с. Мартинівка, прізвище свідку невідомо.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши та оцінивши в сукупності докази по справі, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 26.04.2023 Виконавчим комітетом Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Черкаси, Черкаської області, актовий запис про смерть № 23 (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилося спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,69 га з кадастровим номером :01:001:0649, яка знаходиться в межах Мартинівської сільської ради Канівського району Черкаської області, що підтверджується державним актом серії ЧР № 005566 та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-023 від 27.10.2023 (а.с.17, 18-23).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 97 від 17.02.2021, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 26.09.2002 по теперішній час (а.с.16).

З довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області № 410/1 від 16.10.2023 вбачається, що ОСОБА_1 , 1964 року народження проживала разом із співмешканцем ОСОБА_4 в житловій квартирі АДРЕСА_2 з 2002 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та вели спільне господарство (а.с.24).

З довідки виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області № 410 від 16.10.2023 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 26.09.2002 до дня своєї смерті 24.04.2023 був зареєстрований і постійно проживав в квартирі АДРЕСА_2 . Разом з померлим ОСОБА_4 у вищеназваній квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована, проживала і проживає по даний час його співмешканка, власниця даної квартири ОСОБА_1 , 1964 року народження (а.с.25).

Відповідно до Витягу з погосподарської книги № 10 по Степанецькій сільській раді ОТГ Черкаської області, особовий рахунок № НОМЕР_2 , житлова квартира АДРЕСА_2 рахується на ім`я ОСОБА_1 . Власник ОСОБА_1 . Зареєстровані та проживають в житловій квартирі АДРЕСА_2 : власник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрована та проживає; співмешканець ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочка ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ІНФОРМАЦІЯ_9 вибула в с. Васютинці, Золотоніського району, Черкаської області; внучка ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_10 вибула в с. Васютинці, Золотоніського району, Черкаської області; внук ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_11 вибув в с. Васютинці, Золотоніського району, Черкаської області; внучка ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_12 вибула в с. Васютинці, Золотоніського району, Черкаської області (а.с.26).

Відповідно до рішення Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області № 24-39/ІХ від 21.06.2023, ОСОБА_1 виділено кошти в розмірі 1 500,00 грн. на поховання ОСОБА_4 (а.с.29-30).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 25.03.1970 Мартинівською сільською радою Канівського району Черкаської області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками зазначено: батько ОСОБА_6 , мати ОСОБА_5 (а.с.57).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Тарган, Володарського району, Київської області, батьками зазначено: батько ОСОБА_29 , мати ОСОБА_30 (а.с.60).

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу № 3 від 09.06.2023 вбачається, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_13 одружилася з ОСОБА_6 та змінила прізвище на « ОСОБА_12 » (а.с.61).

З відповіді виконавчого комітету Степанецької сільської ради об`єднаної територіальної громади Черкаської області № 105 від 04.05.2023 вбачається, що відповідно до даних погосподарського обліку домогосподарств села Мартинівка в книзі № 3 за 1971-1973 роки в домогосподарстві був зазначений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (домогосподарство значиться за ОСОБА_10 в якому проживали разом син власниці домогосподарства ОСОБА_6 , 1943 року народження разом з дружиною ОСОБА_5 , 1943 року народження, її сином ОСОБА_4 , 1965 року народження та спільним сином ОСОБА_2 , 1970 року народження). В період з 1986-1990 років ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_12 . Відповідно до погосподарського обліку за 1991-1995 роки з вищезазначеного господарства вибув ОСОБА_2 , 1970 року народження в 1992 році. Вибуття ОСОБА_4 , 1965 року народження з домогосподарства зазначене в погосподарській книзі № 3 за 2001-2005 роки з 26.09.2002 в с. Степанці (а.с.63).

З копії заяви про видачу паспорта від 24.08.1982 вбачається, що ОСОБА_4 24.08.1982 звернувся для отримання паспорту, батьками зазначено: мати ОСОБА_5 , батько прочерк (а.с.120).

З копії заяви про видачу паспорта від 12.08.2002 вбачається, що ОСОБА_4 12.08.2002 звернувся для отримання паспорту, батьками зазначено: ОСОБА_31 та ОСОБА_5 (а.с.118).

Відповідно до постанови державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Шатило Л.А. № 1517/02-31 від 18.11.2023, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 через відсутність документів, які підтверджують родинні стосунки з померлим (а.с.71).

Відповідно до копії спадкової справи № 155-2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів що мають юридичне значення суд розглядає в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, зокрема, родинних відносин між фізичними особами, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. З системного аналізу положень статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, глави 6 розділу IV ЦПК України слідує, що у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка за відсутності спору розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди мають розглядати заяви про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип права на справедливий суд, який означає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено з наданих письмових доказів та показань свідків, що ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_4 однією сім`єю без укладення шлюбу з 2002 року, що також не оспорювалось відповідачем за первісним позовом позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 .

Крім того, в судовому засіданні також встановлено з наданих письмових доказів та показань свідків, що ОСОБА_2 є рідним братом ОСОБА_4 по материнській лінії, що також не оспорювалось позивачем за первісним позовом відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Оскільки, встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та родинних відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_4 породжує для ОСОБА_1 та ОСОБА_2 юридичні наслідки, а саме можливість реалізувати своє право для отримання спадщини після смерті цивільного чоловіка та брата ОСОБА_4 , а встановити дані факти іншим шляхом, ніж в судовому порядку, є неможливим, тому в цій частині первісний позов та зустрічний позов підлягають задоволенню, оскільки ці факти знайшли своє підтвердження на підставі досліджених вище доказів та показань свідків.

Що стосується позовної вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту, що земельна ділянка площею 2,69 га, кадастровий номер :01:001:0069 набута в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки, суд зазначає наступне:

Відповідно до частини першої статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Конструкція статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).

З державного акту серії ЧР № 005566 виданого 26.06.2003 вбачається, що земельна ділянка площею 2,69 га з кадастровим номером :01:002:0069 виділена ОСОБА_4 на підставі рішення Мартинівської сільської ради № 14 від 23.09.2002 (а.с.17, 76).

В судовому засіданні та з позовної заяви з достовірністю встановлено, що вказана вище земельна ділянка була виділена ОСОБА_4 на підставі безоплатної приватизації, що також було підтверджено показами свідка ОСОБА_17 , який на час розпаювання земель КСП був головою колгоспу.

Тобто земельна ділянка площею 2,69 га з кадастровим номером :01:002:0069 є особистою приватною власністю ОСОБА_4 .

Правовий режим приватизованої земельної ділянки змінювався. Так, відповідно до частини п`ятої статті 61 СК України у редакції Закону України від 11 січня 2011 року № 2913-VI «Про внесення змін до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя», який набрав чинності 08 лютого 2011 року, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя була земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Законом України від 17 травня 2012 року № 4766-VI «Про внесення змін до Сімейного кодексу України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності з 13 червня 2012 року, режим майна подружжя, набутого внаслідок приватизації змінено. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 57 СК України земельна ділянка, набута на час шлюбу внаслідок приватизації, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Частину п`яту статті 61 СК України виключено.

Таким чином, лише у період з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року включно, земельна ділянка набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, в тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності чоловіка або дружини, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Аналогічне викладене в постанові Верховного Суду від 22.03.2021 по справі № 161/10975/15-ц.

Отже, позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення факту, що земельна ділянка площею 2,69 га, кадастровий номер :01:002:0069 набута в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання за нею права власності на 1/2 частину зазначеної земельної ділянки задоволенню не підлягає.

Що стосується зустрічної позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання за ним в порядку спадкування за законом як спадкоємця другої черги після смерті брата право власності на земельну ділянку (пай), суд зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судовому практику в справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Верховним Судом у постанові від 05 червня 2019 року по справі №554/3192/16-ц висловлена правова позиція про те, що при вирішенні справ про спадкування слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Відповідності до глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, про відмову особі у вчиненні нотаріальних дій нотаріус виносить вмотивовану постанову, в якій зокрема, зазначається причина такої відмови з посиланням на чинне законодавство та порядок і строки оскарження відмови.

Як вбачається з копії спадкової справи № 155-2023, розпочатої після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , з заявами до державного нотаріуса звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Канівської державної нотаріальної контори Черкаської області Шатило Л.А. № 1517/02-31 від 18.11.2023 відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_4 , на підставі відсутності документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємця та померлого (а.с.71).

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування".

Листом Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" роз`яснено, що судам слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Виходячи зі змісту зустрічних позовних вимог, відповідач за первісним позовом позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 вважає себе спадкоємцем за законом майна померлого брата ОСОБА_4 , у зв`язку з вказаними обставинами звернувся до суду.

З постанови нотаріуса від 18.11.2023 вбачається, що перешкодою в отриманні свідоцтва про право на спадщину є непідтвердження родинних відносин зі спадкодавцем. Доказів, які б свідчили про неможливість отримання ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке належало померлому ОСОБА_4 через інші підстави до суду не надано.

Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

За таких обставин, за наявності перешкод в отриманні свідоцтва про право на спадщину пов`язаних із підтвердженням родинних відносин, суд вважає, що звернення до суду із позовними вимогами про визнання права на спадкове майно, є передчасними.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, визнання майна, набутого за період проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину майна у спільній сумісній власності та часткове задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, визнання майна, набутого за період проживання однією сім`єю без укладення шлюбу, об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину майна у спільній сумісній власності задовольнити частково.

Встановити юридичний факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2002 року по день смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині первісних позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В іншій частині зустрічних позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 31.10.2024.

Головуючий Б . К . Скирда