Провадження № 2/750/2189/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2024 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді Рахманкулової І.П.,
секретаря Мойсієнко К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання таким, що втратив право користування квартирою,
У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Обгрунтовано позов тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 24.01.2022 та договором дарування від 25.01.2022. Відповідач зареєстрований у вказаній квартирі, але з липня 2022 року в ній не проживає, у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позов не подав.
Позивач у судове засідання не з`явилась, представник позивача просив справу розглянути без його участі, зазначивши про підтримання позову та згоду на заочний розгляд справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи по суті повідомлявся завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця реєстрації, зареєстрованого у встановленому законом порядку.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України.
Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири від 24.01.2022 та договору дарування на 1/2 частину квартири від 25.01.2022 (а.с. 10, 12, 13).
Право власності позивача на вказану квартиру підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.01.2022 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2022 (а.с. 11, 14).
Відповідно до довідки № 2470 від 23.04.2024 Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради станом на 22.04.2024 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані 4 особи, зокрема відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 22.09.2017 (а.с. 9).
Як убачається з акту про непроживання за місцем реєстрації від 18 липня 2024 року, підписаного сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підписи яких завірив майстер ОЖБК ОСОБА_5 , в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 , 1983 року народження, який фактично не проживає в ній з липня 2022 року (а.с. 17).
Таким чином, оскільки відповідач зареєстрований але фактично не проживає у квартирі, то порушуються права позивача, як власника квартири у вільному володінні та користуванні приватною власністю.
Також судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.08.2007, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 липня 2022 року.
У позовній заяві зазначено, що перешкод у користуванні жилим приміщенням позивач відповідачу не чинить, відповідач добровільно виїхав з квартири після розлучення і не користується житлом понад один рік без поважних причин.
Відповідач не сплачує комунальні платежі, його особистих речей у квартирі немає.
Згідно зі статтями 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу відповідно до положень Цивільного кодексу України. У разі створення перешкод у користуванні власністю, позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій, необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.
Відповідно до положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно доЗакону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно зі статтею 317 Цивільного кодексу України власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засаді суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно зі статтю 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з частиною 1 статті 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Згідно частини 2 статті 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Крім того, відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи, що позивач є власником житлового приміщення, а відповідач не є членом її сім`ї та не проживає у квартирі, а тому, з метою захисту права власності позивача та усунення їй перешкод у здійсненні права власності, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України суд вирішує питання про розподіл судових витрат.
На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд,-
позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) про визнання таким, що втратив право користування квартирою задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 грн. 20 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя