Справа №345/5487/24
Провадження № 2-о/345/233/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.12.2024 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

з участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

заявниці ОСОБА_1

представника заявниці ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Калуської міської ради Івано-Франківської області, Калуський міськрайонний відділ ДРАЦС Піденно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Міністерство оборони України про встановлення факту батьківства, -

в с т а н о в и в :

Представник заявника звернулася до суду із вищевказаною заявою, а саме просить встановити факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зобов`язати Калуський міськрайонний відділ ДРАЦС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , а також внести зміни актового запису про народження дитини ОСОБА_6 , де у відомостях про батьківство вказати батьком дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши відомості про батька ОСОБА_7 .

Заяву мотивує тим, що ОСОБА_1 є опікуном над неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з тим, що мати дітей ОСОБА_8 (племінниця заявниці), позбавлена батьківських прав відповідно до рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.09.2017 року (спр.№345/1172/17), а відомості про батька вказані відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

У червні 2024 року заявниці стало відомо про смерть ОСОБА_4 , біологічного батька ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , котрий загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу н.п. Берестове, Бахмутськогоу району Донецької області при здійсненні захисту Батьківщини від російської агресії.

Племінниця заявниці ОСОБА_8 та ОСОБА_4 познайомились у 2012 році. Їхні відносини ставали все ближчими і через якийсь час Юлія завагітніла. У травні 2013 року вона народила сина ОСОБА_9 , а у листопаді 2014 року дочку ОСОБА_10 . Відтак вони почали проживати разом, спочатку у нього дома з його матір`ю, ОСОБА_3 (заінтересована особа), а через 6 років ОСОБА_11 поїхала жити в с. Войнилів.

З яких причин батьки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не вказали ОСОБА_4 у реєстрі актів цивільного стану громадян про народження, як батька ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заявниці невідомо.

За час життя і аж до своєї смерті ОСОБА_12 , хоч і не проживав з ОСОБА_13 , але визнавав ОСОБА_9 своїм сином, а ОСОБА_10 своєю донькою, займався їх вихованням та підтримував матеріально, що підтверджується спільними фотографіями, та свідченням матері ОСОБА_12 , яка теж визнавала онуків, спілкувалася з ними, Діти ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приходила у гості до бабусі ОСОБА_14 . Уся родина ОСОБА_12 знали і визнавали той факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є дітьми ОСОБА_12 , яких він дуже любив. Саме мати ОСОБА_12 ОСОБА_3 принесла копію свідоцтва про смерть ОСОБА_12 заявниці. Усі родичі та близькі стверджують, що ОСОБА_12 виконував усі обов`язки батька дітей, що передбачені сімейним кодексом.

В заяві вказано, що встановлення факту батьківства необхідне для отримання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , частини одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька, ОСОБА_4 . У зв`язку з цим, представник заявника просить суд заяву задовольнити.

Ухвалою суду від 24.09.2024 провадження у справі відкрито у порядку окремого провадження з викликом учасників справи (а.с.29-30).

23.10.2024 представник Міністерства оборони України подав до суду письмові пояснення (а.с.34-41). Зазначає, що до заяви не долучено жодних доказів, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 не мали можливості зареєструвати батьківство ОСОБА_4 . Навпаки, як вбачається із норм ст.ст. 125, 126 Сімейного кодексу України матір мала право та можливість вказати батьком дітей ОСОБА_4 , подавши свою та його заяву про це встановленим порядком як до, так і після народження дітей, тобто на протязі більше 10 років, проте вони не зробили цього з незрозумілих причин.

Також представник Міністерства оборони України вказує, що при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватися усі передбачені законом докази в їх сукупності. Встановлення батьківства на підставі ч.2 ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини: його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. Представник Міністерства оборони України наголошує, що надані суду копії документів не є достатньою і вичерпною підставою підтвердження, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Тому представник Міністерства оборони України просить у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

20.11.2024 адвокатом Коваленко О.В. подано суду заяву, в якій просила долучити до матеріалів справи результат молекулярно-генетичного дослідження (а.с.59-65).

У судовому засіданні адвокат Коваленко О.В. тазаявниця ОСОБА_1 уточнили заявлені вимоги та просили суд встановити факт, що ОСОБА_4 є ОСОБА_15 , та ОСОБА_6 ; внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за №22 від 20 травня 2012 року (місце державної реєстрації Виконавчий комітет Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області), де у відомостях про батька дитини вказати батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши відомості про батька ОСОБА_7 ; внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за № 40 від 16.10.2014 (місце державної реєстрації Виконавчий комітет Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області), де у відомостях про батька дитини вказати батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши відомості про батька ОСОБА_7 . При цьому просиливрахувати результат молекулярно-генетичного дослідження від 04.11.2024 року, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_3 (мати ОСОБА_4 ) є бабусею ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Тому просять заяву про встановлення факту батьківства задоволити у повному обсязі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи є її заява від 22.07.2024, засвідчена старостою Дорогівського старостинського округу, про те, що вона не заперечує проти встановлення батьківства її онуків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , які народилися в її домі, де вона проживає, і прожили з нею і з її сином ОСОБА_4 5 років до переїзду в село Войнилів (а.с.27).

Представник заінтересованої особи Служби у справах дітей Калуської міської ради в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Представник заінтересованої особи Калуського відділу ДРАЦС у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України в судове засідання не з`явився. Однак суд враховує, що 23.10.2024 ним подано письмові пояснення по справі (а.с.34-41). 20.11.2024 представником Міністерства оборони України подано клопотання про проведення судового засідання без його участі (а.с.67-68).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , де в графі батько вказаний ОСОБА_7 , а в графі мати ОСОБА_8 (а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , де в графі батько вказаний ОСОБА_7 , а в графі мати ОСОБА_8 (а.с.10).

В актових записах про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України зі слів матері (а.с.13).

Згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28.09.2017 року (справа №345/1172/17) малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відібрано у матері ОСОБА_8 без позбавлення її батьківських прав. Передано дітей Органу опіки та піклування Калуської райдержадміністрації для подальшого влаштування (а.с.24-26).

Згідно рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2019 року (справа №345/4894/19) ОСОБА_8 позбавлено батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.83-84).

Розпорядженням Калуської РДА від 02.11.2017 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 надано статус дитини, позбавленого батьківського піклування (а.с.13-14).

Згідно розпорядження Калуської районної державної адміністрації від 12.07.2018 року № 290 ОСОБА_1 (заявниця) є опікуном над неповнолітніми дітьми: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.7-8).

Матеріалами справи встановлено, що солдат ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 поблизу н.п. Берестове, Бахмутського району Донецької області при здійсненні захисту Батьківщини від російської агресії, що підтверджується сповіщенням сім`ї (а.с.12), довідкою (а.с.16), свідоцтвом про смерть (а.с.23).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).

Дитина має право знати своїх батьків (частина перша статті 7 Конвенції про права дитини). Провадження стосовно встановлення батьківства або його оспорювання стосується «приватного життя» за статтею 8 Конвенції захист прав людини і основоположних свобод, яке охоплює важливі аспекти особистої ідентичності.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Як вбачається зі ст. 293 ЦПК України, в порядку окремого провадження можуть бути розглянуті цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Відповідно до ст.130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. В пункті 13 вказаної Постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Згідно з п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК України. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини, коли запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Таким чином, закон розрізняє порядок визначення походження дитини від батька шляхом визнання батьківства - про що позов заявляється до особи, яка вважається батьком дитини, або нею самою, та шляхом встановлення факту батьківства у разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року у справі №361/2653/15 (провадження № 61-2239св21).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

На підтвердження факту батьківства суд бере до уваги, що у свідоцтвах про народження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ім`я та по батькові батька дітей вказано ім`я та по батькові ОСОБА_4 .

Відповідно до долученого до матеріалів результату молекулярно-генетичного дослідження №10968634 від 04.11.2024 року, виконаного спеціалістом з лабораторної генетики ОСОБА_16 , завідувачкою молекулярно-генетичної лабораторії ОСОБА_17 (а.с.69-70) вбачається, що за результатами проведеного дослідження родинної спорідненості між ОСОБА_3 (матір`ю померлого ОСОБА_4 ) та дітьми ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , встановлено, що результати тесту ДНК показали, що родинна спорідненість 2-го ступеня не виключена; у передбачуваних бабусі та онуків імовірність родинної спорідненості 2-го ступеня становить 99,9 %.

Те, що ОСОБА_4 визнавав себе батьком ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтверджується показами свідка.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона є рідною сестрою заявниці, мати дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є їх племінницею. Повідомила, що ОСОБА_8 (матір дітей) та ОСОБА_4 познайомились у 2012 році. Їхні відносини ставали все ближчими і через якийсь час ОСОБА_19 завагітніла. У травні 2013 року вона народила сина ОСОБА_9 , а у листопаді 2014 року дочку ОСОБА_10 . Відтак вони почали проживати разом, спочатку у нього дома з його матір`ю, ОСОБА_3 , а через 6 років ОСОБА_11 поїхала жити в с. Войнилів. Уся родина ОСОБА_12 знали і визнавали той факт, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є дітьми ОСОБА_12 . На сьогоднішній день ОСОБА_8 (матір дітей) позбавлена батьківських прав, діти проживають разом з заявницею ОСОБА_1 .

Отже, факт батьківства померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підтверджується належними і допустимими доказами.

Також суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено статтею 315 ЦПК України. Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 297/2485/19 (провадження № 61-10472св20).

Під час розгляду справи судом не встановлено, що особи, які також мають право на отримання одноразової грошової виплати, заперечують проти встановлення факту батьківства ОСОБА_4 щодо дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Встановлення факту батьківства ОСОБА_4 не зачіпає інтереси його спадкоємців, зокрема його матері ОСОБА_3 , яка не заперечує його батьківство щодо дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Тобто в даному випадку спір про право відсутній та встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

За таких обставин заяву слід задоволити.

На підставі викладеного, ст.ст.121,125,130,134,135 СК України, керуючись ст.ст.76-81, 89, 141, 293, 319 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 поблизу н.п. Берестове, Бахмутського району Донецької області є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за №22 від 20 травня 2012 року (місце державної реєстрації Виконавчий комітет Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області), де у відомостях про батька дитини вказати батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши відомості про батька ОСОБА_7 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за № 40 від 16.10.2014 (місце державної реєстрації Виконавчий комітет Войнилівської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області), де у відомостях про батька дитини вказати батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши відомості про батька ОСОБА_7 .

Видати нові свідоцтва про народження з урахуванням вищезазначених змін.

Свідоцтва про народження, що були видані раніше, анулювати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення проголошено 04.12.2024.

Головуючий