Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/196/24
Єдиний унікальний №733/434/24
30 липня 2024 року м. Ічня
Ічнянський районний суд Чернігівської області
у складі головуючого судді Овчарика В.М.,
за участю секретаря Ткаченко В.М. та
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ічня за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження у справі (а.с. 36).
Ухвалою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 10 квітня 2024 року підготовче провадження по даній справі закрито та призначено до судового розгляду (а.с. 44).
У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні свій позов підтримала та просила його задовольнити із зазначених у ньому підстав.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
За таких обставин, враховуючи, що заяв про розгляд справи за відсутності ОСОБА_3 та відзиву на позов від нього не надано, тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, провівши заочний розгляд справи, враховуючи, що позивачі не заперечують проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).
Постановою Ічнянського районного суду Чернігівської області від 29 січня 2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (а.с. 26-27).
Постанова суду набрала законної сили 09 лютого 2024 року.

Як встановлено судом, автомобіль FIAT LINEA, д.н.з. НОМЕР_2 ,на момент вчинення ДТП і дотепер належить на праві власності позивачу ОСОБА_2 (а.с. 29), яким також користується його мати ОСОБА_1 .

Згідно висновку експерта № 080/23 (за результатами проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля FIAT LINEA, д.н.з. НОМЕР_2 ) від 27 листопада 2023 року, розмір (вартість) матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля FIAT LINEA, д.н.з. НОМЕР_2 , станом на дату ДТП від 17.11.2023 року, становить 54 989,06 грн (а.с. 11-25).

Вартість послуг експерта з визначення розміру матеріального збитку склала 3 500 гривень, які є оплаченими ОСОБА_2 (а.с. 28).

За змістом ст. 124 Конституції України, ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Нормою ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 цього Кодексу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди.

Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини заподіювача шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судам цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27 березня 1992 року роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

З огляду на вказане, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред`явлених та підтриманих ОСОБА_2 вимог, беручи до уваги, що неправомірні дії відповідача призвели до завдання позивачу матеріальних збитків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги останнього в частині стягнення з ОСОБА_3 суми матеріальних збитків підлягають задоволенню частково у розмірі 58 489,06 грн (54 989,06 грн - завданий матеріальний збиток власнику пошкодженого автомобіля станом на дату ДТП + 3 500 грн - вартість послуг експерта з визначення розміру матеріального збитку) без врахування комісійного збору у розмірі 35 грн, який був сплачений позивачем ОСОБА_2 при оплаті послуг за експертну оцінку транспортного засобу, так як сума комісійного збору не підлягає відшкодуванню.

За таких обставин позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Щодо вимог позивачки ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

З огляду на викладене вище, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачці ОСОБА_1 моральних страждань, пов`язаних з пошкодженням внаслідок неправомірних дій відповідача належного їй майна, їх тривалість та наслідки, істотність вимушених змін в її житті, час та зусилля, які були необхідні позивачці для відновлення попереднього стану, та пов`язані з цим її моральні переживання, суд дійшов висновку про те, що позивачці дійсно була завдана моральна шкода, а тому з урахуванням вимог розумності та справедливості, остання підлягає відшкодуванню з відповідача на користь ОСОБА_1 у розмірі 10 000 грн, яка буде належною та достатньою сатисфакцією.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_2 , з урахуванням пропорційності до задоволеної частини вимог, слід стягнути 1 210,47 грн (1 211,20 грн - сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви) (а.с. 5 в) х 99,94 % - задоволено судом вимоги заявленого позову).

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки ОСОБА_1 , з урахуванням пропорційності до задоволеної частини вимог, слід стягнути 403,69 грн (1 211,20 грн - сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви) (а.с. 5 а) х 33,33 % - задоволено судом вимоги заявленого позову).

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263? 264, 265, 274, 279, 280, 281, 282, 283 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у рахунок відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди58 489 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) гривень 06 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 210 (одна тисяча двісті десять) гривень 47 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди10 000 (десять тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 403 (чотириста три) гривні 69 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Копію заочного рішення направити відповідачу в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте Ічнянським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачі мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків та паспорті дані відсутні.

Повне судове рішення складено 30 липня 2024 року.

Головуючий суддя В.М. Овчарик