ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/3731/23 Номер провадження 22-ц/814/2311/24Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.,

суддів Бутенко С.Б., Дряниці Ю.В.,

розглянувши у порядку письмово провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Клюска Руслана Валерійовича, який представляє відповідача ОСОБА_1 , на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року, ухвалене суддею Шатіловою Л.Г., повний текст рішення складено 15.03.2024, у справі за позовом комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2023 року комунальне підприємство «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.

В обґрунтування позову зазначали, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» КП «Миргородтеплоенерго» (а на даний час його правонаступник КП «Тепловодсервіс»), як виконавець послуг забезпечує постачання теплової енергії індивідуальному споживачеві ОСОБА_1 у житлове приміщення (квартиру) за адресою: кв. АДРЕСА_1 . Облік відпущеної теплової енергії відповідачу здійснюється за особовим рахунком, відкритим для фіксації коштів, що надходять за послуги з теплопостачання.

31 серпня 2020 року та 01 жовтня 2021 року на офіційному сайті КП «Миргородтеплоенерго» опубліковано Типові публічні договори про надання комунальних послуг для їх укладення шляхом приєднання всіма споживачами послуг. Умови цих договорів однакові для всіх споживачів і набирають чинності через 30 днів з дня їх опублікування на офіційному сайті. Враховуючи, що протягом 30 днів з моменту офіційного опублікування договору та розміщення інформації про договори у відповідача не виникло заперечень щодо їх укладення, між позивачем та відповідачем виникли фактичні договірні відносини на підставі Типових індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії.

Станом на 01 вересня 2023 року за отримані комунальні послуги за період з 01 жовтня 2020 року по 31 жовтня 2023 року відповідач заборгував позивачу 15850,12 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача інфляційні втрати 2455,17 грн та 3% річних 654,05 грн, що в сумі становить 3109,37 грн та судовий збір сплачений при зверненні до суду.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2024 рокупозов КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 18959 грн. 34 коп., що складається з заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - 15850,12 грн., інфляційних втрат - 2455 грн. 17 коп., 3% річних - 654 грн. 05 коп. на користь КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради.

Не погодившись з зазначеним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Клюско Р.В. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та залишити позов без розгляду. Стягнути з позивача витрати на правничу допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги послався на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення суду. Зазначає, що позивачем не надано обґрунтованого розрахунку сум, які він просить стягнути з позивача. Також не надано суду виставлені відповідачу рахунки щодо вартості послуг, тоді як оборотна відомість є документом, що містить належні відомості про відповідні господарські операції. Звертає увагу, що додана до позову оборотна відомість містить недостовірні дані щодо заборгованості відповідача. Крім того, розрахунки інфляційних втрат та трьох процентів річних є некоректними, оскільки в них за основу загальну суму заборгованості станом на січень 2022 року.

У відзиві на апеляційну скаргу КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської рад посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 18959 грн. 49 коп. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований та є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с. 55, 124-125) та є споживачами послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за вказаною адресою.

Відповідно до оборотної відомості, розрахунку інфляційних втрат та 3 % річних станом на 01 вересня 2023 року у відповідача виникла заборгованість за отримані комунальні послуги (постачання теплової енергії) за період з 01 жовтня 2020 року по 31 серпня 2023 року в розмірі 15850,12 грн., 2455,32 грн. інфляційних втрат, 654,05 грн - 3% річних за період з 01 жовтня 2020 року по 31 січня 2022 року (а. с. 51-53).

За змістом статей 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17-ц, хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини 1 статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Тобто, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 не оспорював факт отримання ним від позивача послуг з постачання теплової енергії.

При розгляді справи судом першої інстанції КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради до відповіді на відзив на позовну заяву додано складену і підписана виконуючим обов`язки директора КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, головним бухгалтером, начальником відділу обліку та реалізації послуг Інформацію з реалізації послуг ОСОБА_1 за період: жовтень 2020 року серпень 2023 року, яка містить відомості щодо послуг/операцій, обсягу спожитої теплової енергії, норми, тарифу та нарахованої вартості спожитих послуг. Так, за вказаний період відповідачу нараховано вартість послуг з постачання теплової енергії в розмірі 31275 грн. 21 коп., що відповідає інформації яка міститься в оборотній відомості доданій до позовної заяви.

Вказана інформація, щодо наданих послуг, їх розміру та тарифів відповідачем не оспорювалася.

Відповідно до квитанцій наданих відповідачем ним проводилися проплати за спожиті послуги, які відображені в оборотній відомості, та враховані при визначенні розміру заборгованості.

У свою чергу колегія суддів звертає увагу, що хоча оборотна відомість і не є первинним бухгалтерським документом в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», однак за своєю суттю є розрахунком розміру заборгованості, а тому суд надає йому оцінку як доказу.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частина 1 та 2 статі 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частини 6 та 7 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем не надано належних, достовірних і достатніх доказів для спростування розміру заборгованості.

При цьому, надаючи оцінку копіям претензій надісланих відповідачу, колегія суддів звертає увагу, що останні не містять інформації щодо розрахунку заборгованості, та складових заборгованості.

Тоді як розмір заборгованості вказаний в рахунку для сплати за надані послуги за січень 2021 року за о/р НОМЕР_1 відповідає розміру заборгованості вказаному позивачем при подачі позову.

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо стягнення заборгованості у розмірі 15850 грн. 12 коп.

Однак, помилковими є висновки суду першої інстанції щодо розміру стягнутих з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку зазначеним розрахункам КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що розрахунок було здійснено з врахуванням розміру заборгованості станом на 31 січня 2023 року, за період з жовтня 2020 року по січень 2022 року, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

Зважаючи на зазначене, колегією суддів здійснено перерахунок розміру інфляційних втрат та 3 % річних з врахуванням розміру заборгованості за кожен місяць окремо станом на 31 січня 2022 року.

Так, у жовтні 2020 року розмір заборгованості становив 295 грн. 17 коп., тобто розмір інфляційних втрат 41,06 грн., 3 % річних 11,08 грн.;

у листопаді 2020 року заборгованість 1265 грн 87 коп., розмір інфляційних втрат 157,58 грн., 3 % річних 44,42 грн.;

у грудні 2020 року заборгованість 1994 грн 54 коп., розмір інфляційних втрат 228,29 грн., 3 % річних 64,92 грн.;

у січні 2021 року заборгованість 2452 грн 97 коп., розмір інфляційних втрат 245,67 грн., 3 % річних 79,84 грн.;

у лютому 2021 року заборгованість 2191 грн 35 коп., розмір інфляційних втрат 195,60 грн., 3 % річних 60,70 грн.;

у березні 2021 року заборгованість 1905 грн 97 коп., розмір інфляційних втрат 135,42 грн., 3 % річних 47,94 грн.;

у квітні 2021 року заборгованість 203 грн 87 коп., розмір інфляційних втрат 12,97 грн., 3 % річних 4,62 грн.;

у травні 2021 року заборгованість 11 грн 70 коп., розмір інфляційних втрат 0,58 грн., 3 % річних 0,24 грн.;

у червні 2021 року заборгованість 11 грн 70 коп., розмір інфляційних втрат 0,56 грн., 3 % річних 0,21 грн.;

у липні 2021 року заборгованість 11 грн 70 коп., розмір інфляційних втрат 0,55 грн., 3 % річних 0,18 грн.;

у серпні 2021 року заборгованість 11 грн 70 коп., розмір інфляційних втрат 0,57 грн., 3 % річних 0,15 грн.;

у вересні 2021 року заборгованість 11 грн 70 коп., розмір інфляційних втрат 0,43 грн., 3 % річних 0,12 грн.;

у жовтні 2021 року заборгованість 774 грн 44 коп., розмір інфляційних втрат 21,09 грн., 3 % річних 0,5,86 грн.;

у листопада 2021 року заборгованість 1367 грн 54 коп., розмір інфляційних втрат 26,09 грн., 3 % річних 6,97 грн.;

у грудні 2021 року заборгованість 1884 грн 11 коп., розмір інфляційних втрат 24,49 грн., 3 % річних 4,80 грн.

Право нарахування інфляційних втрат та 3% річних за січень місяць 2022 року виникає на кінець розрахункового місяця, а тому, з врахуванням періоду розрахунку до 31 січня 2022 року, не здійснюється.

Загальна сума інфляційних втрат становить 1090 грн. 95 коп., 3 % річних 332 грн. 05 коп.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції не надано належну оцінку правильності розрахункам інфляційних втрат та 3 % річних наданих позивачем та прийшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Разом з тим представником відповідача в апеляційній скарзі не зазначено підстав для залишення позовної зави без розгляду передбачених статтею 257 ЦПК України, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для вирішення питання про залишення позву без розгляду.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року змінити зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 , на користь КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради заборгованості з 18959 грн. 34 коп. до 17273 грн. 12 коп., що складається з заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - 15850,12 грн., інфляційних витрат - 1090 грн. 95 коп., 3% річних - 332 грн. 05 коп.; та розмір повернутого КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради судового збору з 2864 грн. 00 коп. до 2445 грн. 39 коп.

Щодо судових витрат

Згідно частини 1 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із частотною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Представником відповідача до апеляційної скарги додано копію договору № 17 про надання правничої допомого від 03 квітня 2024 року укладений між адвокатським бюро «Ігоря Овчаренка «Раціональні правові рішення» та ОСОБА_1 ; копію квитанції № 196669836 від 11 квітня 2024 року згідно якої ОСОБА_1 сплачено 1000 грн. згідно Акту 13 від 10 квітня 2024 року за підготовку апеляційної скарги у справі № 541/3731/23.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_1 має інвалідність 2 групи.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач не заперечував щодо розміру витрат на правничу допомогу.

Зважаючи на наведене, враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та зміну розміру стягнутої заборгованості з КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі пропорційному задоволеним вимогам апеляційної скарги 88 грн. 90 коп.

З КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі пропорційному задоволеним вимогам апеляційної скарги 381 грн. 91 коп. (8,89% від 4296 грн.)

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Клюска Руслана Валерійовича, який представляє відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 березня 2024 року змінити зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 , на користь комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради заборгованості з 18959 грн. 34 коп. до 17273 грн. 12 коп., що складається з заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - 15850,12 грн., інфляційних витрат - 1090 грн. 95 коп., 3% річних - 332 грн. 05 коп.; та розмір повернутого КП «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради судового збору з 2864 грн. 00 коп. до 2445 грн. 39 коп.

Стягнути з комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені при розгляді справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 88 грн. 90 коп.

Стягнути з комунального підприємства «Тепловодсервіс» Миргородської міської ради на користь держави судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 381 грн. 91 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 липня 2024 року

Головуючий О.В. Чумак

Судді С.Б. Бутенко

Ю.В. Дряниця