Справа № 464/1281/24 Головуючий у 1 інстанції: Беспальок О.А.
Провадження № 22-ц/811/2302/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Матяш С.І.

з участю позивачки ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року в складі судді Безпальок О.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виділ в натурі частки з майна, що є у спільній власності,-

встановив:

У лютому 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про виділ в натурі із спільної часткової власності 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , залишення частини коридору у спільній власності, зобов`язання встановлення перегородки в приміщенні коридору, зобов`язання встановлення дверей у приміщенні коридору до квартири, стягнення компенсації за відхилення від ідеальної частки, припинення права спільної часткової власності.

В обґрунтування вимог позову покликалась на те, що є власником 1/2 ідеальної частки квартири АДРЕСА_1 . Квартира набута на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, про що 20 грудня 2012 року видано Витяг про державну реєстрацію прав, відповідно до якого квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7

26 грудня 2014 року між співвласниками квартири був укладений договір про визначення ідеальних часток по 1/5 кожному співвласнику, таким чином вона набула право власності на 1/5 ідеальну частку квартири. В подальшому, ОСОБА_6 подарувала їй 1/5 частку квартири на підставі договору дарування від 26 грудня 2014 року. 19 квітня 2021 року ОСОБА_2 подарувала їй 1/10 частку квартири, відтак на підставі вищезазначених правочинів набула право власності на 1/2 частку квартири.

ОСОБА_2 , яка є її матір`ю, має у власності 1/10 частку квартири, ОСОБА_3 рідна сестра власниця 1/5 частини квартири, ОСОБА_5 , племінниця, співвласник 1/5 частки квартири. На даний час у квартирі, окрім неї, проживає ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Між ними встановлений порядок користування житловими приміщеннями, однак тривалий час виникають конфлікти та сварки, що стверджується постановами Сихівського районного суду м.Львова про притягнення до адміністративної відповідальності та вироком цього ж суду від 22 червня 2023 року відносно ОСОБА_3 Причинами конфлікту є неможливість використання приміщень спільного користування у спірній квартирі, у зв`язку з чим між ними виникли неприязні стосунки.

На неодноразові пропозиції про розподіл квартири та мирного врегулювання спору, оскільки технічна можливість існує, отримувала незгоду відповідачів. Оскільки між ними не досягнуто домовленості про поділ спільного майна та виділ у натурі частки з такого, призвело до неможливості укладення відповідного правочину, тому змушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права, шляхом виділу в натурі своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У підготовчому засіданні сторони подали спільну заяву, за змістом якої просили затвердити мирову угоду, укладену між ними 25 березня 2024 року і закрити провадження у справі, оскільки дійшли згоди та порозуміння щодо виділу майна, що є у їх спільному користуванні. Зазначили, що правові наслідки укладення мирової угоди їм відомі і зрозумілі.

Оскаржуваною ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року затверджено мирову угоду, укладену 25 березня 2024 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 наступного змісту:

«1. Сторони дійшли до згоди поділити майно, що перебуває в їх спільній частковій власності, а саме, квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 01 наступним чином:

1.1. Виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна (окрему інвентаризаційну одиницю квартиру АДРЕСА_2 ) належну ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 01, за варіантом, наданим у висновку експерта за результатами проведення інженерно-технічного дослідження №01-24Д від 25 січня 2024 року та визнати право власності за ОСОБА_8 на такі приміщення відповідно до технічного паспорту від 01 листопада 2023 року: 5/1-1 житлова кімната - 17,3кв.м., 5/1-2 житлова кімната -11,6 кв.м., всього по квартирі №5/1 - 28,9 кв.м., що становить 436/1000 частини на загальну суму 811127 грн. Тамбур площею 1.3 кв.м перебуває у спільному користуванні із власниками квартири АДРЕСА_4 .

1.2. Виділити в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна (окрему інвентаризаційну одиницю квартиру АДРЕСА_4 ) належну, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (1/10+1/5+1/5) 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 01, за варіантом наданим у висновку експерта за результатами проведення інженерно-технічного дослідження № 01-24Д від 25 січня 2024 року та визнати право власності за ОСОБА_9 на 1/10 ідеальної частки, ОСОБА_16 на 1/5 ідеальної частки, ОСОБА_11 на 1/5 ідеальної частки приміщень відповідно до технічного паспорту від 01 листопада 2023 року: 5-2 житлова-11.8 кв.м., 5-3 житлова - 11,6 кв.м., 5-1 коридор - 3.4.кв м., 5-4 вбиральня - 1,2 кв.м., 5-5 комірка - 0,6 кв.м., 5-6 ванна - 1.8 кв.м., 5-7 кухня - 7,2 кв.м., всього по квартирі № 5 - 37,6 кв.м., що становить 564/1000 частини на загальну суму 1049937 грн. Тамбур площею 1.3 кв.м перебуває у спільному користуванні із власником квартири АДРЕСА_2 .

1.3. ОСОБА_17 зобов`язується протягом 30 календарних днів з моменту затвердження судом мирової угоди встановити перегородку в приміщенні коридору відповідно до технічного паспорту від 01 листопада 2023 року літерою 5-1, відповідно до висновку експерта № 01-24Д від 25 січня 2024 року за результатами проведення інженерно-технічного дослідження.

1.4. ОСОБА_18 зобов`язується протягом 30 календарних днів з моменту затвердження судом даної мирової угоди встановити двері до квартири АДРЕСА_4 в приміщенні коридору відповідно до технічного паспорту від 01 листопада 2023 року літерою 5-1 відповідно до висновку експерта № 01-24Д від 25 січня 2024 року за результатами проведення інженерно-технічного дослідження.

2. ОСОБА_18 зобов`язується протягом трьох місяців з моменту затвердження судом мирової угоди сплатити ОСОБА_12 компенсацію за відхилення від ідеальної частки в розмірі 1/2, що належить ОСОБА_12 , в сумі 119405 (сто дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ять) грн.

3. Сторони дійшли до згоди припинити право спільної часткової власності ОСОБА_19 на квартиру АДРЕСА_1 .

4. Мирова угода та ухвала суду про її затвердження є підставою для державної реєстрації права власності на нерухоме майно згідно із ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

5. Сторони свідчать та гарантують, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, укладення мирової угоди відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; вільно володіють українською мовою; значення умови та правові наслідки цієї мирової угоди для сторін є однаково зрозумілими та відповідають реальній домовленості сторін, про що свідчать їх підписи в мировій угоді; мирова угода не приховує іншого правочину і спрямована на реальне настання наслідків, які обумовлені в ній; відповідає дійсним намірам сторін не є фіктивною, уявною, зловмисною, удаваною, не є наслідком помилки, насильства, обману та тяжких обставин, у тексті угоди зафіксовані усі істотні умови, що стосуються поділу спільного майна квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 01 і будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення мирової угоди і не відображені у її тексті не мають правового значення; питань які б залишилися не з`ясованими для них немає; бажають настання реальних правових наслідків.

6. Сторони гарантують, що жодна з них не поставлена мировою угодою у надзвичайно невигідне матеріальне становище, та виділ в натурі із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна (окрему інвентаризаційну одиницю квартиру АДРЕСА_2 ) належну ОСОБА_12 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) 1/2 частки квартири відбувається за взаємною згодою та домовленістю.

7. Після виконання всіх умов цієї мирової угоди майнові претензії сторін щодо вище переліченого майна, вважаються врегульованими.

8.Подальше відчуження/використання майна вказаного в п.1.1, 1.3. цієї мирової угоди ОСОБА_8 , за якою визнане право власності на нього, не потребує згоди ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 .

9.Подальше відчуження/використання майна вказаного в п.1.2, 1.3. цієї мирової угоди, ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , за якими визнане право власності на нього, не потребує згоди ОСОБА_19 .

10. Сторони домовилися, що відчуження будь-яким способом, передача в заставу (іпотеку), передача в оренду (позичку), інші дії по управлінню та розпорядженню майном, вказаним в п.1.1., 1.3. цієї мирової угоди ОСОБА_8 , за якою визнано право власності на нього, не потребує згоди ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_15 .

11. Сторони домовилися, що відчуження будь-яким способом, передача в заставу (іпотеку), передача в оренду (позичку), інші дії по управлінню та розпорядженню майном, вказаним в п.1.2, 1.3. цієї Мирової угоди ОСОБА_9 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , за якими визнано право власності на нього, не потребує згоди ОСОБА_19 .

12. Сторони дійшли згоди, що судові витрати покладаються на сторону, яка їх понесла, та іншими сторонами не відшкодовуються.

10.Сторони підтверджують, що відповідно до умов мирової угоди дійшли згоди щодо повного та остаточного врегулювання спору по справі №464/1281/24.

11.У разі не затвердження судом даної мирової угоди або скасування ухвали суду про її затвердження, сторони повертаються у стан, що існував до моменту укладення цієї мирової угоди.

12.Сторони заявляють, що дана мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

13. Одностороння відмова від мирової угоди не допускається.

14. Мирова угода вступає в дію після підписання її сторонами та набрання чинності ухвали суду про затвердження мирової угоди в повному обсязі і закриття провадження у справі.

15. Наслідки укладення та затвердження мирової угоди судом і закриття провадження у справі, передбачені статтею 207, 208, 255, 256, 353 Цивільного процесуального кодексу України, сторонам зрозумілі.

16. Мирова угода укладена у п`ятьох оригінальних примірниках: один примірник для суду, який зберігається у матеріалах цивільної справи, по одному примірнику для ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 ».

Провадження по справі за позовом ОСОБА_19 до ОСОБА_13 , ОСОБА_21 , ОСОБА_15 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності - закрито.

У разі невиконання умов даної мирової угоди, ухвала про її затвердження є виконавчим документом, за яким стягувач ОСОБА_19 , РНОКПП НОМЕР_1 , боржниками ОСОБА_22 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_23 , РНОКПП НОМЕР_3 , ОСОБА_24 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повернуто ОСОБА_12 , РНОКПП НОМЕР_1 , з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору в розмірі 4652 грн. 70 коп.

Не погоджуючись з ухвалою, таку в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2 .

Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з неправильним застосуванням норм процесуального права, що призвело до постановлення помилкової ухвали, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, умови мирової угоди суперечать закону і порушують права інших співвласників та є невиконуваними, у зв`язку з тим, що експертом не досліджувалось питання поділу інженерних мереж квартири, невідповідністю висновку експертизи вимогам, які визначені ДБН В.2.2-15:2019, які ставляться до квартир.

Зокрема, згідно із п.5.20 «Квартири. Рівень їх комфорту і параметри» ДБН В.2.2-15:2019 при проектуванні житлових приміщень слід виходити з можливості наступного їх дообладнання та перепланування. Площа загальної кімнати в однокімнатній квартирі повинна бути не менше ніж 14 м.кв., в інших квартирах не менше ніж 16 м.кв. Мінімальна площа спальні 9 м.кв. Мінімальна площа кухні (обладнана мийкою та плитою для приготування їжі) 8 м.кв., в однокімнатній квартирі допускається зменшувати площу кухні до 7 м.кв. Допускається в квартирах влаштування кухні-ніші, а також об`єднання кухні із загальною кімнатою (вітальнею) за умови їх обладнання електроплитою та примусовою витяжною вентиляцією. У п. 5.20 Квартири. Рівень їх комфорту і параметри» ДБН В.2.2.-15:2019 передбачено, що кожна квартира має бути обладнана, як мінімум, суміщеним санвузлом площею не менше ні 4,9 м.кв. з ванною (або душем), умивальником і унітазом. При проектуванні роздільних санвузлів площа ванної кімнати з ванною (або душем) та умивальником має бути не менше ніж 3,3 м.кв., туалету з унітазом і умивальником 1,5 м.кв. У П. 5.23 передбачено, що кухні, обладнані газовикористовуючим обладнанням, повинні відповідати вимогам ДБН В.2.5-20.

Вважає, що висновок експерта за результатами проведення інженерно-технічного дослідження №01-24Д від 25 січня 2024 року, як і складені відповідно до такого умови мирової угоди щодо поділу квартири АДРЕСА_1 на дві окремі, виготовлений без дослідження експертом питання можливості проведення поділу інженерних мереж щодо цих квартир, а також відповідності їх конфігурації вимогам, які визначені ДБН В.2.2.-15:2019.

Просить скасувати ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 25 березня 2024 року, справу направити для продовження розгляду до Сихівського районного суду м. Львова.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та доводів апеляційної скарги, за наявними письмовими матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі у зв`язку з визнанням мирової угоди, суд першої інстанції виходив з того, що мирова угода, укладена сторонами, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вчинена в інтересах обох сторін.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на такі обставини.

Судом встановлено, що 26 грудня 2014 року між ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 укладено договір про визначення ідеальних часток, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Ю.О., відповідно до якого змінено форму власності на квартиру АДРЕСА_1 з спільної сумісної власності на спільну часткову власність, визначено кожному співвласнику його ідеальну частку у квартирі по 1/5 частку кожному (а.с.20-21), що стверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31733842, сформований 26 грудня 2014 року (а.с.27-28) та витягом про державну реєстрацію прав ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №36861822 від 20 грудня 2012 року (а.с.30-31).

26 грудня 2014 року ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , про що свідчить договір дарування 1/5 частки квартири, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Ю.О. (а.с.22-23), а також витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №31752556, сформваний 26 грудня 2014 року (а.с.29).

12 квітня 2021 року ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 , що стверджується договором дарування 1/10 частки квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ясінським В.Є. (а.с.24-26).

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого мана щодо суб`єкта №359696185, сформованого 22 грудня 2023 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка квартири АДРЕСА_1 (1/5+1/5+1/10) (а.с.32-35).

Звертаючись до суду з позовом про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, позивачка ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовувала тим, що спільне користування з відповідачами спірною квартирою призвело до конфліктів, мирно врегулювати спір їм не вдавалося, суперечки дійшли до того, що відносно неї були складені протоколи та винесені постанови Сихівського районного суду м.Львова від 05 листопада 2020 року (а.с.3840), від 12 січня 2021 року (а.с.41-42) про притягнення її до відповідальності за ст.173-2 КУпАП та винесення Сихівським районним судом м.Львова 22 червня 2023 року вироку відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.125 КК України (а.с.36-37).

В ході розгляду справи до початку підготовчого судового засідання їм вдалося дійти до спільної згоди та укласти мирову угоду.

Відповідно до частин першої, другої статті 355 ЦК України майно, що є власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Разом з тим, відповідно до частин першої-третьої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Також, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню (стаття 367 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанцій на наведене уваги не звернули, не врахували, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється".

У разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється із спільної власності, у разі поділу (стаття 367 ЦК України) спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників.

В свою чергу, виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Аналіз статей 183, 358, 364 ЦК України дозволяє зробити висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої, другої статті 76, частини першої статті 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд(частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16-ц (провадження № 61-13434св19) зроблено висновок, що «допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу».

Відтак, колегія суддів зазначає, що належними та допустимими доказами можливості виділу в об`єкту нерухомого майна є висновок експерта.

Колегія суддів звертає увагу, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 пред`явила позовні вимоги саме про виділ належної їй частки в праві спільної часткової власності у квартирі за правилами статті 364 ЦК України.

Згідно із висновком №01-24Д від 25 січня 2024 року щодо інженерно-технічного дослідження квартири АДРЕСА_1 відповідно до часток співвласників ( ОСОБА_1 та сумарно інші) на дві окремі квартири, запропоновано виділити у власність ОСОБА_1 5/1- 1 житлова 17,3 кв.м., 5/1 2 житлова 11,6 кв.м., всього по квартирі 5/1 28,9 кв.м., іншим співвласникам 5-2 житлова 11,8 кв.м., 5-3 житлова 11,6 кв.м., 5-1 коридор (частина) 3,4 кв.м., 5-4 вбиральня 1,2 кв.м., 5-5 комірка 0,6 кв.м., 5-6 ванна 1,8 кв.м., 5-7 кухня 7,2 кв.м., всього по квартирі 5 - 37,6 кв.м. При цьому, у коридорі 5-1 необхідно влаштувати перегородку та двері до квартири АДРЕСА_4 , а частина коридору, площею 1,3 кв.м. буде спільним тамбуром для входу до двох квартир. Разом по квартирі 67,8 кв.м.

З житлової кімнати 5/1 2 ( ОСОБА_1 ) пл. 11,6 кв.м. влаштовано суміщений санвузол, площею 3,7 кв.м. та кухню, площею 7,7 кв.м.

Частка ОСОБА_1 ставновить 29,6/67,8 = 43,6%.

Частка співласників 2 становить 38,3/67,8=56,4%.

Ринкова вартість житлової квартири становить 1861064 грн. Вартість часток співласників становитиме: ОСОБА_1 811127 грн. 43,6 %, частка співласників 2 1049937 грн. 56,4 %. Компенсація за відхилення від ідеальної частки 1/2 належить ОСОБА_1 і становить 119405 грн.

При цьому, проводячи експертизу, експерт керувався поняттями квартири за ДБН В.2.2.-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

Проаналізувавши умови мирової угоди, підписаної в межах цієї справи, суд першої інстанції встановив, що її умови відповідають вимогам чинного законодавства та не порушують законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що експертом не досліджувалось питання поділу інженерних мереж квартири, невідповідність висновку експертизи вимогам, які визначені ДБН В.2.2-15:2019, які ставляться до квартир, колегією суддів відхиляються, оскільки експертом в Експертизі інженерно-технічного дослідження №01-24Д від 25.01.2024 зазначено, що експерт не ділить інженерні мережі. Проекти на влаштування інженерних мереж повинні розробляти суб`єкти господарювання, які мають на це необхідні документи та займаються таким видом господарської діяльності.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до статті 152 ЖК України виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

З наведеного слідує, що роботи по організації облаштування та підключення до інженерних систем загального користування у квартирах, утворених внаслідок виділу частки, покладаються на кожного із власників новоутворених квартир. І саме кожен з власників визначає, як та в який спосіб має бути забезпечена його квартира інженерними системами необхідними для повноцінної її використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

За своєю правовою природою мирова угода - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами.

Відповідно до ст. 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження». У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Разом з тим, скаржником не надано доказів існування спору між сторонами щодо виконання ухвали про затвердження мирової угоди, як і не надано доказів, які спростовують висновок № 01-24Д від 25 січня 2024 року інженерно-технічного дослідження в частині інженерних мереж. Скаржником не було включено в умови мирової угоди пункти, якими б передбачались покладення на ту чи іншу сторону обов`язки щодо облаштування інженерних систем у кожній із квартир.

Як вбачається із матеріалів справи, мирова угода укладена між сторонами відповідно до чинного законодавства України, зокрема статті 207 ЦПК України, котра передбачає можливість укладення мирової угоди між сторонами для врегулювання спору на основі взаємних поступок. У самому тексті мирової угоди сторони підтвердили, що вони укладають її добровільно, з метою мирного врегулювання спору у цивільній справі №464/1281/24. У тексті цієї угоди зафіксовані усі істотні умови, що стосуються поділу майна квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості №01 і будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цієї мирової угоди і не відображені у її тексті не мають правового значення, питання які б залишились не з`ясованими для них немає, бажають настання реальних правових наслідків (п. 5, 10 мирової угоди)

За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржуване судове рішення постановлене місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Сихівського міського суду м. Львова від 25 березня 2024 року - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2024 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк