Провадження № 2-з/522/347/24
УХВАЛА

31 жовтня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Донський дворик», про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

ОСОБА_3 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення його позову шляхом накладення арешту на частину машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташове за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17,4 кв.м. та належить на праві власності ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що з 25.11.2000 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2023. Указує, що позовними вимогами за його позовом є здійснення поділу майна подружжя та визнання за ним права власності, зокрема, на частину машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташове за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17,4 кв.м. Указане майно зареєстроване за ОСОБА_2 , яка має можливість вільно ним розпорядитися. Зазначає, що у нього є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач може здійснити відчуження указаного спільного майна сторін, титульним власником якого вона є. Посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову утруднить, або зробить неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Крім того указує, що відносно ОСОБА_2 відкрито три виконавчі провадження про стягнення коштів, проте, ОСОБА_2 у добровільному порядку заборгованості не погашає, а будь-якого іншого майна, окрім як спільного сумісного для погашення такої заборгованості остання не має, а тому, з метою уникнення звернення стягнення на своє майно ОСОБА_2 , як титульний власник нерухомості може у будь-який час його відчужити, що становитиме невиправдане втручання і в його майнові права та унеможливить належне виконання судового рішення у даній справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи у межах вирішення цієї заяви, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, № 9 визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Умовою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками справи.

З матеріалів справи слідує, що предметом позову ОСОБА_1 , з урахуванням його заяви про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом, є вимоги про поділ майна подружжя, зокрема, машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17, 4 кв.м., яке він просить поділити між сторонами в рівних частках.

Також ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову просить накласти арешт на частину машиномісця № НОМЕР_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 17, 4 кв.м.

Однак, як слідує з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано машиномісце № НОМЕР_1 , площею 16, 4 кв. м.

При цьому реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна машиномісця, про поділ якого заявляє ОСОБА_1 , в його заявах не зазначений, як і не зазначений він і в заяві про забезпечення позову.

Відтак, у зв`язку із розбіжностями в площі об`єкта нерухомого майна, неможливо з достовірністю стверджувати, що майно, на яке просить накласти арешт ОСОБА_1 , є саме тим майном, про поділ якого він заявляє.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА