К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 року місто Київ

справа № 761/16340/21

апеляційне провадження № 22-ц/824/1145/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів:Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Томіним Олександром Олександровичем , на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Мальцева Д.О. від 17 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Вердикт Капітал", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М. В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 20 січня 2021 року за реєстровим № 1904 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості за кредитним договором № 500319944 від 13 листопада 2012 року, укладеного між АТ "Альфа-Банк" як банком та ОСОБА_1 як позичальником у сумі 46 009,86 грн, таким, що не підлягає виконанню.Стягнуто з ТОВ "Вердикт Капітал" на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454 грн.

6 червня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Томіним О.О. подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правничу допомогу.

Заява обґрунтована тим, що 24 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та АО "ТОМІН ТА ПАРТНЕРИ" (виконавець за договором з врахуванням додаткової угоди від 8 листопада 2022 року) укладено договір про надання правової допомоги № б/н, відповідно до якого клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну, правничу, правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, в томі числі в місцевих судах всіх юрисдикцій, апеляційних судах, Верховному Суді з усіма правами наданими позивачу, відповідачу, третій особі, заявнику, скаржнику. Клієнт уповноважує адвокатське бюро, виконувати всі юридично значимі дії передбачені чинним законодавством України. Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 2 серпня 2023 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання.

Відповідно до пункту 2 акту наданих послуг від 6 червня 2023 року за договором № б/н про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року, сума наданих послуг з правничої допомоги становить 17 000 грн, яку представник позивача просив стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Томіна О.О. відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що до матеріалів позовної заяви не надані платіжні документи, які мають враховуватися, як належні та допустимі докази підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, відсутність таких документів ставить під сумнів, чи є розмір 17 000 грн. обґрунтованим і пропорційним до предмета спору.

Також, суд окремо зауважив, що позивачем при поданні позовної заяви від 6 травня 2021 року та заяви про усунення недоліків від 16 серпня 2021 року було зазначено, що понесення додаткових судових витрат, крім сплати судового збору, не планується. Тобто, позивачем, відповідно до пункту 9 частини 3 статті 175 ЦПК України, при поданні позовної заяви було визначено саме такий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарг та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Томін О.О., посилаючись на не врахування судом висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду, зокрема від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18 та інших, просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення заяви про розподіл судових витрат, вирішивши питання судових витрат пов`язаних з апеляційним оскарженням.

Скаржник зазначає, що 1 грудня 2022 року, до ухвалення рішення у справі, представником ОСОБА_1 було направлено до суду заяву, у якій зазначено про орієнтовну

вартість правничої допомоги в суді першої інстанції - 20 000 грн, а в суді апеляційної інстанції - 10 000 грн.

Також вказує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Вердикт Капітал" зазначає, що суд правильно оцінив надані представником позивача докази щодо понесення витрат на правничу допомогу, у зв`язку з чим просить залишити додаткове рішення без змін, подавши водночас клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, у якому просило відмовити у стягненні судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.

Адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив (частина 1 статті 14 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське бюро.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, що регулюється Главою 63 ЦК України та загальними положенням про договір, передбаченими Главою 52 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина 5 статті 626 ЦК України).

Отже, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1, 2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 4 статті 141 ЦПК України передбачено, що, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Як убачається з матеріалів справи, 24 лютого 2021 року між адвокатом Томіним О.О. та клієнтом ОСОБА_1 був укладений договір № б/н про надання правової допомоги, який діє до 2 серпня 2023 року (а.с.55-63, 88).

Відповідно до пункту 2 зазначеного договору надання послуг адвокатом за цим договором є безоплатною (а.с. 88).

Матеріали справи містять заяву від 1 грудня 2022 року у якій адвокат Томін О.О. заявив про орієнтовну вартість правничої допомоги в першій інстанції - 20 000 грн, а в апеляційній - 10 000 грн (а.с. 39).

До заяви адвоката Томіна О.О. про розподіл судових витрат було додано додаткову угоду від 8 листопада 2022 року до договору б/н про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року, відповідно до якої Адвокатське бюро "ТОМІН ТА ПАРТНЕРИ" та ОСОБА_1 у зв`язку із зміною адвокатської діяльності адвоката Томіна О.О. з індивідуальної на організаційно-правову форму адвокатського бюро, вирішили внести зміни до договору б/н про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року, виклавши пункт 2 договору у наступній редакції:

2.1. Вартість наданих юридичних послуг АДВОКАТСЬКЕ БЮРО визначає самостійно після одержання від КЛІЄНТА замовлення на надання юридичної допомоги, та виставляє КЛІЄНТУ відповідний рахунок.

2.2. За домовленістю між СТОРОНАМИ:

2.2.1. Вартість однієї робочої години адвоката становить 2 000 грн.

2.2.3. Підставою для проведення розрахунків за правову допомогу є Акт наданих послуг, який підписується Сторонами.

2.2.4. Платежі за даним Договором здійснюються КЛІЄНТОМ шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на рахунок АДВОКАТСЬКОГО БЮРО.

2.2.5. Оплата за договором здійснюється КЛІЄНТОМ протягом 30 банківських днів з дати набрання рішенням законної сили або на інших умовах погоджених сторонами в Акті наданих послуг. Акт наданих послуг вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання КЛІЄНТОМ, останній не надав АДВОКАТСЬКОМУ БЮРО письмові аргументовані заперечення на акт.

Відповідно до пунктів 3, 4, 5, решта положень та умов договору залишаються без змін. Додаткова угода вступає в дію з моменту її підписання Сторонами. Додаткова угода є невід`ємною частиною Договору.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів встановила, що у межах цієї справи адвокат Томін О.О. представляв інтереси позивача ОСОБА_1 на підставі договору № б/н про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року, договору про надання правової допомоги № 2302-07 від 23 лютого 2022 року (сторона Адвокатське бюро), який до матеріалів справи не доданий, та додаткової угоди від 8 листопада 2022 року до договору б/н про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року.

Зважаючи на те, що договір б/н про надання правової допомоги від 24 лютого 2021 року, укладений адвокатом Томіним О.О. є безоплатним, а додаткова угода до нього від 8 листопада 2022 року, стороною якого є АДВОКАТСЬКЕ БЮРО, яке договір від 24 лютого 2021 року не укладало, відсутність в матеріалах справи договору про надання правової допомоги № 2302-07 від 23 лютого 2022 року, на який є посилання у ордері адвоката (а.с. 46), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про розподіл судових витрат.

Крім того суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що подаючи позовну заяву, ОСОБА_1 , з урахуванням вимог пункту 9 частини 3 статті 175 ЦПК України, чітко зазначила, що понесення додаткових судових витрат (крім судового збору) нею не планується, що згідно з частиною 4 статті 141 ЦПК України є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу.

Ураховуючи встановлені судом обставини, додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної

скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Томіним Олександром Олександровичем , залишити без задоволення.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: