ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

30 жовтня 2024 року

м. Харків

Справа № 641/8409/23

Провадження № 22-ц/818/3473/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Кредобанк" на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня 2024 року, постановлену суддею Музиченко В.О.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року відповідач звернувся до суду із заявою, в якій просив відстрочити виконання рішення суду на один рік.

Обгрунтовуючи заяву посилався на те, що на даний момент в Україні діє воєнний стан, введений у зв`язку з широкомасштабними бойовими діями, які відбуваються, зокрема, в Харківській області, де він проживає та проводить підприємницьку діяльність, пов`язану з міжнародними перевезеннями. У зв`язку з воєнним станом та бойовими діями його фінансова ситуація значно погіршилася, що робить неможливим своєчасне виконання судового рішення щодо сплати кредиту. Крім того, він на постійній основі перевозить гуманітарний вантаж за власні кошти для підтримки постраждалих від бойових дій та військових, що додатково вплинуло на його фінансове становище.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Кредобанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено. Відстрочено виконання судового рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.06.2024 року по справі № 641/8409/23 на один рік, тобто до 27.06.2025 року.

В апеляційній скарзі представник АТ «Кредобанк» просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, та відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що з моменту укладення кредитного договору та до моменту винесення рішення суду Відповідач жодним чином не намагався добровільно врегулювати спір та сплатити наявну заборгованість. Відповідач не звертався до Банку із заявою про реструктуризацію наявної заборгованості та не вносив часткових платежів для погашення заборгованості. Вказує, що в даному випадку Відповідач не навів достатніх обставин для відстрочення виконання рішення. Звертає увагу на те, що Відповідач не вказує на свій матеріальний стан, не наводить жодних конкретних сум щодо доходів які отримує, не надає жодних доказів щодо доходів сім`ї та доказів власного матеріального стану. Зазначає, що судом першої інстанції не було повідомлено АТ «Кредобанк» та представника АТ «Кредобанк» про призначення заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення до розгляду, не було направлено повісток ні в паперовому варіанті, ні на електронну пошту, ні в електронному суді, що позбавило Позивача права на участь у судовому засіданні та права на подання власних доводів, міркувань та заперечень.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач визнає наявність обов`язку виконання рішення у даній справі, не відмовляється та не ухиляється від такого виконання, а навпаки шукає способи погашення заборгованості перед позивачем, однак не має змоги виконати рішення суду негайно у зв`язку введеним та території України воєнним станом та веденням на території Харківської області бойових дій, які призвели до значних фінансових втрат відповідача.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.06.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № СL-349192 від 31.01.2022 року станом на 08.12.2023 року в розмірі 715360 грн. 38 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 10730,41 грн., а всього стягнуто 726090 грн. 79 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Звертаючись із заявою про відстрочення виконання рішення суду заявник вказував, що у зв`язку з воєнним станом та бойовими діями його фінансова ситуація значно погіршилася, що робить неможливим своєчасне виконання судового рішення щодо сплати кредиту.

За змістом ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч. 4, 5ст. 435 ЦПК України).

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Тлумачення положень ст. 435 ЦПК України свідчить про те, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судомлише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10.

Окрім того, під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Так, згідно з положень статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

ЄСПЛ у своїй практиці акцентує увагу на тому, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Тобто, довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправданим за конкретних обставин справи.

Відповідно до статей 12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи заяву про розстрочення, заявник посилався на погіршення його матеріального становища у зв`язку із введенням на території України воєнного стану.

Однак, задовольняючи подану заяву, суд першої інстанції не урахував, що складне матеріальне становище боржника не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Також, поза увагою суду першої інстанції залишилось і те, що заявником не було надано жодних доказів на підтвердження факту погіршення його матеріального становища, зокрема, звітності чи декларації, які б свідчили про зниження отриманих доходів.

Введення та продовження строку воєнного стану в Україні не свідчить ні про наявність виняткових обставин, ні про поважність причин невиконання рішення суду. Більш того, заявник здійснює підприємницьку діяльність та отримує дохід навіть в умовах воєнного стану.

Ураховуючи вищевикладене, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду є помилковим.

Доводи представника АТ «Кредобанк» про те, що їх не було повідомлено про призначення вказаної заяви до розгляду та не було направлено судових повісток про слухання справи, що позбавило їх права на участь у судовому засіданні колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки згідно матеріалів справи, а саме довідки про доставку електронного документу (а.с. 20) судова повістка, а також прикріплені файли було надіслано ПАТ «Кредобанк» в його електронний кабінет.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких підстав, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Кредобанк" задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 липня 2024 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова