РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

22 липня 2024 рокуСправа № 495/4147/24
Номер провадження 2/495/2681/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

із участю секретаря судового засідання Мартиненко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

08.05.2024 до суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі TOB «ФК «Еліт Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 11.10.2018 року у сумі 72 493 грн 96 коп.

1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1.1. 09.10.2018 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем було укладено кредитний договір, проте відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання, які визначені вказаним кредитним договором, не виконуює, що є підставою для стягнення заборгованості.

Первинний кредитор АТ «АЛЬФА-БАНК» на підставі договору факторингу №4 від 20.12.2021 відступив право вимоги за вказаним кредитним договором ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», яке набуло право вимоги як новий кредитор.

1.2. Відзиву на позовну заяву відповідач не подав.

2. Рух справи у суді

Ухвалою від 13.05.2024 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 10.06.2024, відкладено на 22.07.2024.

3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити; проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився про дату, час, місце судового розгляду повідомлений шляхом направлення судових повісток про виклик у судове засідання; про поважність причин неявки, відкладення розгляду справи не заявив.

Керуючись статтею 280 ЦПК України суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК України).

4. Фактичні обставини справи.

09.10.2018 між АТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 631028310, за якою відповідач отримав кредитні кошти в сумі 200 000 грн; процентна ставка - 24 % річних; тип процентної ставки фіксований; обов`язковий мінімальний платіж встановлено у розмірі 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50 грн.

Укладений договір складається з Оферти на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 09.10.2028, Паспорта споживчого кредиту, анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк». За своєю правовою природою вказаний договір є одним із видів кредитного договору.

За умовами договору відповідач взя на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі погашати існуючу заборгованість за кредитом, сплачувати всі нараховані проценти та інші платежі передбачені кредитним договором.

ОСОБА_1 використовував кредитні кошти в межах встановленого кредитного ліміту, вносив платежі на їх повернення, що відображено у виписці по рахунку за кредитною картою за період із 11.10.2018 по 05.02.2024.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за кредитним договором № 631028310 прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 72 493 грн 96 коп., з яких: 63 274 грн 89 коп. заборгованості по тілу кредиту, 8 159 грн 67 коп. заборгованості за відсотками, 1 059 грн 40 коп. заборгованості за овердрафтом (несанкціонована заборгованість).

2.12.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було укладено договір факторингу № 4, за яким позивач набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Витягом з Додатку 1-1 до договору факторингу № 4 від 20.12.2021 характеристиками права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами підтверджено перехід права вимоги за кредитним договором № 631028310 фактору - ТОВ «ФК «Еліт Фінанс».

5. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до статті 1049 ЦК України, яка в силу частини другої статті 1054 ЦК України застосовується до правовідносин у сфері кредитування, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до частини другої статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, а в статті 530 ЦК вказується, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частинами першою, другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На переконання суду позивач довів суду використання та неповернення відповідачем кредитних коштів, правомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами всього на суму 72 493 грн 96 коп.

Відповідач доказів на спростування розміру заборгованості суду не надав.

З наведених мотивів позовні вимоги підлягають задоволенню.

6. Розподіл судових витрат

6.1 Щодо стягнення витрат на правничу допомогу

Відповідно до частин и першої статті 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом 1 частини третьої цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу суд має виходити з доведеності понесення стороною таких витрат і з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу у розмірі 7 100 грн до позовної заяви представник ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» надав договір про надання правової допомоги №05-10/23 від 05.10.2023; акт № 1 приймання-передачі наданих послуг від 07.03.2024, згідно із яким адвокат надав клієнту послугу у справі про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 : первинна консультація вартістю 1 000 грн, правовий аналіз документів, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків ВС та ЄСПЛ вартістю 3 000 грн; підготовка та подання позовної заяви вартістю 3 100 грн; платіжну інструкцію № 1141 від 07.03.2024.

Керуючись положеннями частини третьої статті 141 ЦПК, принципами дійсності, необхідності, розумності розміру витрат з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи, враховуючи сталу судову практику, сформовану Верховним Судом у даній категорії спорів, суд знаходить необхідним зменшити суму правничої допомоги до 2 000 грн.

6.2. Щодо стягнення судового збору

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір судовий збір у сумі 3 028 грн.

Керуючись статтями 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-289, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість за кредитним договором від 09.10.2018 року у сумі 72 493 грн 96 коп. (сімдесят дві тисячі чотириста дев`яносто три грн 96 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» 2 000 грн (дві тисячі грн) витрат на правничу допомогу; 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім грн) витрати по сплаті судового збору.

Копію рішення направити учасникам справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Повне найменування сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», , адреса місцезнаходження: 03035, місто Київ, площа Солом`янська, 2;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Ю.Ф. Волкова