1Справа № 335/4531/24 2/335/2039/2024
30 липня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Рибалко Н.І., за участі секретаря судового засідання Капто Д.А.., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.04.2024 року до припинення навчання і до досягнення нею двадцяти трьох років.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 (її батько) перебував у шлюбі з ОСОБА_3 (її матір`ю), який в подальшому було розірвано. У шлюбі народилась донька ОСОБА_1 .
На підтвердження факту того, що відповідач є батьком позивача надала свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
Згідно з довідкою № 31-30/513 від 26.03.2024 року, договором № 219/21-КД від 01.09.2021, ОСОБА_1 є студенткою 3 курсу, денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Економіко-Правничого фахового коледжу ЗНУ» на контрактній основі. На даний час форма навчання держбюджетна.
Пояснила, що її матеріально забезпечує мати ОСОБА_3 , з якою вона проживає і яка сплачує грошові кошти за навчання та забезпечує всім необхідним. Відповідач по справі не надає будь-якої матеріальної допомоги.
Враховуючи викладене, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом та просити суд стягнути з відповідача на її користь 1/4 частину від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 22.04.2023 року та до досягнення нею 23 років.
Ухвалою суду від 25.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, сторонам встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Позивач у судове засідання не з`явилась, разом з тим в матеріалах справи від неї міститься заява, відповідно до якої остання просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив, письмового відзиву на позов не подав, заяви чи клопотань по суті позовних вимог чи з процесуальних питань не надав, що відповідно до ст. 280 ЦПК України в сукупності є підставою для заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено, основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 , яке видане Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, України, актовий запис № 434.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.04.2019 року по справі 331/40/19 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом з реєстру Запорізької територіальної громади від 13.04.2024 року.

Згідно з Довідки № 31-30/513 від 26.03.2024 року, ОСОБА_1 є студенткою 3 курсу, денної форми навчання на держбюджетній основі, «Відокремленого структурного підрозділу «Економіко-Правничого фахового коледжу ЗНУ». Термін навчання: з 19.09.2021 року по 30.06.2024 року.

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані їх утримувати до досягнення двадцяти трьох років при умові, що вони мають можливість надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина в твердій грошовій сумі або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 дійсного Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного із батьків суд приймає до уваги можливість надання утримання другим із батьків, дружиною, чоловіком і повнолітніми дочкою, сином.

Окрім того, ст. 201 Сімейного кодексу України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розглядів справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Зі змісту ч. 1ст. 183 СК України вбачається, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

При визначенні величини аліментного платежу суд враховує, відповідно до ст. 182 СК України, матеріальне становище платника аліментів, той факт, що відповідач перебуває в працездатному віці, докази щодо інших обтяжень відсутні, враховуючи положення ст. 199 СК України щодо можливості надання матеріальної допомоги, та вважає, що визначений розмір аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку є достатнім та не буде порушувати майнові права відповідача.

Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами той факт, що у зв`язку з її навчанням вона потребує матеріальної допомоги від відповідача, судом не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що відповідач є непрацездатним, і не має можливості матеріально утримувати свою доньку, яка продовжує навчання, а також вимоги чинного законодавства, а отже вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а тому із відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання позивача, на час навчання, у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 22.04.2024 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення останньою 23 років.

Такий розмір аліментів суд вважає обґрунтованим і достатнім, та таким, що суттєво не вплине на майновий стан відповідача, оскільки відповідачем заперечень з приводу розміру аліментів подано не було.

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України стягнення аліментів необхідно присудити із дня пред`явлення до суду позову, тобто з 22.04.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір, що підлягав сплаті за даними позовними вимогами, а саме 1 211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 10-12, 13, 81, 82, 141, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), яка продовжує навчатися, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.04.2024 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення останньою 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (однієї тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Заочне рішення складено в повному обсязі 30 липня 2024 року.

Суддя Н.І. Рибалко