Справа № 361/3157/23
Провадження № 2/361/804/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства ?Страхова компанія ?Арсенал Страхування? до ОСОБА_1 , третя особа ПрАТ СК Уніка про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2023 року представником позивача подав до суду позов, в якому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 9239 грн. 22 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судовий збір в розмірі 2684 грн. 00 коп.

Свою позовну заяву обґрунтовує тим, що 14 січня 2019 р. між Приватним акціонерним товариством ?Страхова компанія ?Арсенал страхування? та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 012/19-Т/Ц1, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу ?LAND ROVER RANGE ROVER SPORT?, р/н НОМЕР_1 .

30 січня 2020 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_1 рухаючись по вул. Богатирській 3 в м. Києві, керуючи транспортним засобом ?ГАЗ?, р/н НОМЕР_2 не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом ?LAND ROVER RANGE ROVER SPORT?, р/н НОМЕР_1 , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу ?LAND ROVER RANGE ROVER SPORT?, р/н НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до рахунку СТО № ПАсС-0003123 від 18.02.20р. ТОВ "ВіДіПауер" склав 99 816,86 грн.

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва по справі №756/2307/20 віж 10 березня 2020 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача, який керував автомобілем ?ГАЗ?, р/н НОМЕР_2 .

Відповідно до страхового акту №006.01099720-1 від 26.02.2020р. позивач визнав дорожньо - транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 90066, 86 грн.

Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ ?СК ?Арсенал Страхування? виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 90 066, 86 гри.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ?ГАЗ?, р/н НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? в ПРАТ "СК "УНІКА", згідно полісу № АО/3176415 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 100 000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 1 000,00 грн.

ПрАТ ?СК ?Арсенал Страхування? звернулась до ПРАТ "СК "УНІКА" із заявою про виплату на суму сплаченого страхового відшкодування, на що ПРАТ "СК "УНІКА" здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля - 0,43 в сумі 80827,64 грн.

30 травня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 05 вересня 2023 року

Представник позивача, будучи належним чином повідомленою, в судове засідання не з`явилась, в прохальній частині позову просила проводити розгляд справи у її відсутність, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити.

Суд, вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 січня 2019 р. між Приватним акціонерним товариством ?Страхова компанія ?Арсенал страхування? та ОСОБА_2 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 012/19-Т/Ц1, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу ?LAND ROVER RANGE ROVER SPORT?, р/н НОМЕР_1 , що також підтверджується заявою на страхування від 14.01.2019 р.

30 січня 2020 року, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_1 рухаючись по вул. Богатирській 3 в м. Києві, керуючи транспортним засобом ?ГАЗ?, р/н НОМЕР_2 не дотримався безпечного бокового інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом ?LAND ROVER RANGE ROVER SPORT?, р/н НОМЕР_1 , який зупинився попереду, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

30 січня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про пряме врегулювання Угоди про пряме врегулювання збитків (від 25.03.2016р.).

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва по справі №756/2307/20 віж 10 березня 2020 року винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_1 та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ст. 124 КупАП, піддавши його адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн.

Внаслідок вказаної ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу ?LAND ROVER RANGE ROVER SPORT?, р/н НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, який відповідно до рахунку СТО № ПАсС-0003123 від 18.02.20р. ТОВ "ВіДіПауер" склав 99 816,86 грн.

Відповідно до страхового акту №006.01099720-1 від 26.02.2020р. позивач визнав дорожньо- транспортну пригоду страховим випадком та прийняв рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 90066, 86 грн.

Виконуючи свої зобов`язання за Договором страхування, ПрАТ ?СК ?Арсенал Страхування? виплатило суму страхового відшкодування у розмірі 90066, 86 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11371501 від 28.02.2020 р.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди ( ОСОБА_1 ) за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ?ГАЗ?, р/н НОМЕР_2 , була застрахована відповідно до Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? в ПРАТ "СК "УНІКА", згідно полісу № АО/3176415 з лімітом відповідальності страховика за завдання шкоди майну 100 000,00 грн., франшиза встановлена в розмірі 1000,00 грн.

ПрАТ ?СК ?Арсенал Страхування? звернулась до ПРАТ "СК "УНІКА" з заявою про виплату на суму сплаченого страхового відшкодування, на що ПРАТ "СК "УНІКА" здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля - 0,43 в сумі 80827,64 грн., що підтверджується страховим актом/наказом № 00339754 від 29.05.2020 р.

Отже, 90066, 86 грн. - 80827,64 грн. = 9239, 22 грн., із яких 90066, 86 грн. - розмір страхового відшкодування, виплачений ПрАТ ?СК ?Арсенал Страхування? згідно Договору страхування; 80827,64 грн. - розмір страхового відшкодування, виплачений ПрАТ "СК "УНІКА" в порядку регресу ПрАТ ?СК ?Арсенал Страхування?; 9239, 22 грн. - різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч.1, 2, 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Регрес регулюється нормами цивільного права, зокрема ст. 1191 ЦК України, відповідно до якої, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресата) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України ?Про страхування? до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?, з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України ?Про страхування?, з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України ?Про страхування? до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

Позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

Відносини ж між відповідачем та його страховиком регулюються умовами, визначеними у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів?. Згідно з частиною першою зазначеної статті у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Таким чином страховик відповідача виконав свої зобов`язання, відшкодувавши витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням його зносу.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку із заміною сторони кредитора у деліктному правовідношенні у межах фактичних витрат до позивача перейшло право вимоги у відповідній частині до відповідача, оскільки страхова виплата страховика відповідача є недостатньою для повного відшкодування завданої ним шкоди.

Отже, за змістом статті 993 ЦК України у системному зв`язку зі статтею 990 цього Кодексу та статтею 27 Закону України ?Про страхування? можна дійти висновку про те, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03 вересня 2018 року у справі № 464/1937/16-ц (провадження № 61-4756св18).

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини справи, які підтверджені належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 76-83, 265, 268, 273 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства ?Страхова компанія ?Арсенал Страхування? суму в розмірі 9239 грн. 22 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства ?Страхова компанія ?Арсенал Страхування? суму сплаченого судового збору в розмірі 2684 грн.00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.