Провадження № 2-с/727/217/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Чернівці

Суддя Шевченківського районного суду м. Чернівці Терещенко О.Є., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Айк`ю Тікет» Бонда-ренко В`ячеслава Ігоровича, в інтересах якого діє адвокат Савельєв Дмитро Олек-сійович, про скасування судового наказу №727/12311/24 від 07.11.2024 року, виданого за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айк`ю Тікет» нарахованої, але не випла-ченої заробітної плати, -

встановив:

07.11.2024 року по справі №727/12311/24 Шевченківським районним судом м. Чернівці був винесений судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою від-повідальністю «Айк`ю Тікет» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

03.12.2024 року до суду надійшла письмова заява від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Айк`ю Тікет» Бондаренко В`ячеслава Ігоровича, в інте-ресах якого діє адвокат Савельєв Дмитро Олексійович про скасування вищевказаного судового наказу. У заяві вказує, що вважає наказ неправомірним, а вимоги стягувача необґрунтованими та безпідставними, оскільки наявний спір про право.

Також, в даній заяві заявник просить суд поновити строк на подачу заяви про ска-сування судового наказу №727/12311/24 від 07.11.2024 року, виданого Шевченківським районним судом м. Чернівці.

Клопотання про поновлення строку на подачу заяви про скасування судового на-казу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що вказаний судовий наказ отриманий представ-ником боржника саме 02.12.2024 року.

Вирішуючи клопотання про поновлення пропущеного строку на подачу заяви про скасування судового наказу суд виходить з наступного.

07.11.2024 року Шевченківським районним судом м. Чернівці у цивільній справі №727/12311/24 (провадження № 2-н/727/3837/24) за заявою Гунчак Ксінії Олександрів-ни видано судовий наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айк`ю Тікет» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у період за жовтень 2024 року (а.с.15).

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску по-важними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого понов-лення.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу. Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. (ч. 6, 7 ст. 127 ЦПК).

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Частиною 2 статті 171 ЦПК визначено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення пропущеного строку, слід зазначити наступне.

Підстави пропуску процесуального строку можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання заяви про скасування судового наказу.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непе-реборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подан-ня відповідних документів або їх копій.

Отже, у контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення та вирішення питання поновлення строків на таке оскарження у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на подання заяви про скасування судового наказу може бути виправданим, якщо пропуск строку є поваж-ний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки боржника.

Ці обставини мають бути підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод право на спра-ведливий суд передбачає і доступ до правосуддя і, зокрема гарантується тим, що суд має бути не заформалізованим, що знайшло своє відображення у рішеннях ЄСПЛ «Под-біельські та ППУ Полпуре проти Польщі» (Podbielski and PPU Polpure v. Poland) від 26.07.2005 року, заява № 39199/98, п. 62), «Воловік проти України» від 06.12.2007 року, заява № 15123/03. У Рішенні в справі «Мельник проти України» від 28.03.2006 року, заява № 23436/03 ЄСПЛ зазначено: «Право на суд, одним з аспектів якого є право до-ступу до суду (рішення у справі Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975 року, Серія А № 18, п. 36), не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чи-ном або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими ці-лями (рішення у справі Guerin v. France від 29 липня 1998 року, Reports of Judgments and Decisions 1998-V, p. 1867, § 37). 23. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, має на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і до-тримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані. У той же час такі правила в цілому або їх за-стосування не повинні перешкоджати сторонам використовувати доступні засоби за-хисту (рішення у справі Perez de Rada Cavanilles v. Spain від 28.10.1998 року).

В постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо по-новлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень на-ціональних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді мож-ливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі ОСОБА_11 проти України (974_256) (Alek sandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та Трух проти України (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14.10.2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення стро-ків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридич-ної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повнова-ження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі Пономарьов проти України (Заява № 3236/03).

В постанові Великої палати Верховного суду від 03.10.2018 року у справі № 320/7888/16-ц вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вва-жати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним прави-лом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Разом з тим, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів отримання заявником копії судового наказу.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для поновлення строку на скасування су-дового наказу заявнику, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо отримання останнім копії судового наказу, а відтак, строк для звернення до суду із заявою про скасування судового наказу заявником не пропущено.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає за-доволенню.

Відповідно до ч.3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання по-становляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягу-вачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Оскільки заявник заперечує проти вимог стягувача та вважає їх необґрунтованими у повному обсязі, у відповідності до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, виданий судом наказ підлягає скасуванню.

Заявниця ОСОБА_1 , яка зверталась до суду із заявою про видачу судового на-казу, не позбавлена права звернення до суду із тими самими вимогами в порядку по-зовного провадження.

Керуючись вимогами ст.171 ЦПК України, -

постановив:

Заяву про скасування судового наказу задовольнити.

Скасувати судовий наказ від 07.11.2024 року по справі №727/12311/24, виданий Шевченківським районним судом м.Чернівці за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідаль-ністю «Айк`ю Тікет» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Роз`яснити стягувачу, що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в порядку позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Є.Терещенко