Справа № 156/803/24
Провадження № 2/156/264/24
Рядок статзвіту № 68
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 липня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Федечко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Салатюк Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/803/24 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явилася,

представник позивача: ОСОБА_2 - не з`явилася,

відповідач: ОСОБА_3 - не з`явився,

в с т а н о в и в :

І. Суть спору

10.07.2024 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позовних вимог ствердила, що вона з ОСОБА_3 уклала шлюб, який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 106.

Від даного шлюбу є двоє дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які постійно проживають із позивачем.

Як зазначає ОСОБА_1 , сімейне життя з відповідачем складалось добре, однак після повномасштабного вторгнення росії, відповідач 02.03.2022 року був мобілізованим до ЗС України. Восени 2023 року, коли відповідач приїхав додому у відпустку, він повідомив сім`ю, що у нього є інша жінка за місцем його служби з якою у них склалися стосунки і вона вагітна від нього.

На даний час, у відповідача уже народилось двоє дітей від інших стосунків, але він не вважає за потрібне розірвати шлюб. Хоча сторони й зареєстровані за однією адресою, проте проживають окремо, та не ведуть спільного господарства, мають окремий побут і не підтримують жодних стосунків. Відповідач залишається військовослужбовцем і проживає з іншою жінкою, що привело до повного розпаду сім`ї та неможливості відновити шлюб. Фактично сім`я вже розпалася, сторони стали чужими людьми і не мають спільних інтересів. Шлюб носить формальний характер і у подружжя немає спільного майбутнього.

З огляду на наведене, ОСОБА_1 просить розірвати шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 106, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « ОСОБА_6 », стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. та судовий збір 1211,20 грн.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

ІІ. Позиція учасників справи

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак адвокат - Якубчак І.П. 26.07.2024 року до суду подала заяву в якій просила слухати справу без сторони позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю, не заперечила щодо винесення заочного рішення.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна його заява від 30.07.2024 року про визнання позовних вимог, просив проводити розгляд справи без його участі.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою від 11.07.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження.

31.07.2024 року для участі в судовому засіданні сторони не прибули.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову і таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб судом встановлено наступне.

ІV. Обставини справи, встановлені судом

Як вбачається із матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 06.05.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 106, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 06.05.2006 року (а.с. 5).

Сторони - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13.09.2012 року) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.10.2006) (а.с. 7-8).

V. Застосоване судом законодавство

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ст. 112 СК України, вирішуючи спір про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

При вирішенні даного спору, суд виходить із того, що добровільність шлюбу це одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006року у справі "Проніна проти України").

VI. Висновки суду

За таких обставин, суд дійшов переконання, що сім`я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо.

Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між подружжям втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними не можливе та суперечать інтересам сторін, суд дійшов до висновку, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України наявні всі підстави для його розірвання.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

VII. Вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас, в силу вимог ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, на підтвердження витрат про надання правової допомоги, представником позивача надано: копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АС № 1100252 від 03.07.2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру № б/н від 03.07.2024 року про сплату 5000,00 грн. ОСОБА_1 , копію договору від 02.07.2024 про надання правничої допомоги ОСОБА_1 , копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 400 Якубчак І. П., розрахунок суми витрат на професійну правничу (правову) допомогу, які сторона понесла у зв`язку із розглядом справи (зокрема за консультацію та здійснення копій потрібних документів, підготовка заяв, запитів та клопотань по справі, підготовка, формування, відправка позовної заяви з додатками), акт приймання - передачі виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги від 02.07.2024 року.

Оцінюючи надані докази, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсягом та змістом наданих адвокатських послуг і виконаних робіт, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), визнання позовних вимог відповідачем, відсутністю заперечень зі сторони відповідача щодо розміру витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 гривень.

VIIІ. Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 605,60 грн. слід повернути позивачу з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76 - 81, 89, 137, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 зареєстрований 06.05.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 106.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу ОСОБА_1 прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , 5000 (п`ять тисяч сімсот) гривень 00 коп. судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. відповідно до платежу (квитанції) на рахунок UA0003484, ГУК у Волин.обл./смт Іваничі/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371, призначення платежу - судовий збір, згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки 0.0..1 від 03.07.2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Шлюб припиняється у день набрання законної сили рішенням суду, яке є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу ДРАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відомості про сторони та учасників справи:

Позивач: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: м. Нововолинськ, Волинська область.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - невідомий, адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складений 31 липня 2024 року.

Суддя М. О. Федечко