Справа № 523/4650/24
Провадження №2/523/3105/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, у складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

з участю секретаря Славинського А.Ю.,

представника позивача адвоката Ніц А.С.

представника відповідача адвоката Святішенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань № 15 в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 13.07.2022р. по 31.01.2024р., в загальному розмірі 372 258,06грн.

Заява мотивована тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 30.03.2023р. у справі №523/7559/22, яке було залишено без змін постановою Одеського апеляційного суду від 14.12.2023р., з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були стягнути аліменти у розмірі 20000,00грн. щомісячно, починаючи з 13.07.2022р. до повноліття сина.

На підставі рішення, судом було видано виконавчий лист на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Станом на 16.02.2024р. відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на суму 372 258,06грн., що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам, складеного державним виконавцем. Навівши розрахунок пені по аліментам у позовній заяві, розмір якої на думку позивачки складає розмір заборгованості по аліментам, просить задовольнити її позовні вимоги, стягнувши з відповідачам на свою користь пеню у розмірі 372 258,06грн.

Ухвалою судді від 26.03.2024р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Представник позивача у судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити. В судове засідання призначене на 02.12.2024р. не з`явився, направив заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Його представник адвокат Святішенко О.В. надала письмові пояснення в яких зазначила, що відповідач не визнає позовні вимоги, оскільки в його діях відсутня вина у невиплаті аліментів. Таке представник мотивує тим, що відповідач не проживає на території України та не був обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення аліментів. Крім того, ані відповідачу, ані його представнику не було відомо про розгляд справи про стягнення аліментів Одеським апеляційним судом, з постановою якого представник ознайомилась лише 13.03.2024р. в суді першої інстанції. При цьому представник вказує, що відповідач добровільно сплачував аліменти на утримання сина в розмірі прожиткового мінімуму на дитину до набрання рішенням суду законної сили. З травня 2024р., після того як він дізнався про відкриття виконавчого провадження, він сплачує щомісячні аліменти в розмірі 20 000,00грн. та 20 000,00грн. в рахунок виниклої заборгованості по аліментам.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Так, матеріалами справи встановлено, що 30.03.2023р. у справі №523/7559/22, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 були стягнуті аліменти у розмірі 20000,00грн. щомісячно, починаючи з 13.07.2022р. до повноліття сина. Рішення суду набрало законної сили на підставі постанови Одеського апеляційного суду від 14.12.2023р.

На виконання вказаного судового рішення районним судом було видано виконавчий лист, на підставі якого 07.02.2024р. державним виконавцем Суворовського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі було відкрите виконавче провадження № 74075479.

16.02.2024р. державним виконавцем був складений розрахунок заборгованості по аліментам у ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за період з липня 2022р. по січень 2024р. на загальну суму 372 258,06грн.

Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_1 вважає, що за вказаний вище період ОСОБА_2 має сплатити неустойку (пеню) за несплату аліментів, розмір якої складає 372 258,06грн., розрахунок якої долучено до позовної заяви, втім просить стягнути пеню на рівні 100 відсотків заборгованості, тобто 372 258,06грн.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови:

існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України;

наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Таким чином, відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Судом встановлено та підтверджується документально, що відповідач ОСОБА_2 на підставі посвідки на постійне проживання для бенефіціара тимчасового захисту № НОМЕР_1 від 03.05.2022р. на сьогоднішній день проживає на території Румунії.

З позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси 13.07.2022р.

Рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини було ухвалено судом першої інстанції 30.03.2023р.

За апеляційною скаргою відповідача справа перебувала на розгляді Одеського апеляційного суду до ухвалення постанови, а саме до 14.12.2023р. При цьому розгляд справи апеляційним судом був проведений у спрощеному провадженні без виклику сторін.

З представлених суду доказів з боку представника відповідача, остання ознайомилась з постановою Одеського апеляційного суду лише 13.03.2024р. в Суворовському районному суду м. Одеси.

Згідно листа начальника Суворовського відділу ДВС у м. Одесі від 30.09.2024р. ОСОБА_2 були проведені сплати аліментів: у лютому 2024р. 3550,00грн., березні 2024р. 3269,00грн., квітні 2024р. 3269,00грн., травні 2024 - 40000,00грн., липні 2024р. -40000,00грн., серпні 2024р. 40000,00грн., вересні 2024р. - 40000,00грн.

Отже, наявні у справі докази та їх оцінка, як кожного окремо так і в їх сукупності дає підстави дійти висновку, що заборгованість по аліментам за період з 13.07.2022р. по 31.01.2024р. виникла не внаслідок вини відповідача, а була обумовлена розглядом справи про стягнення аліментів в судах першої та апеляційної інстанцій. При цьому рішення суду про стягнення аліментів набрало законної сили у 14.12.2023р., а виконавче провадження було відкрито 07.02.2024р. Таким чином, саме з часу набрання законної сили рішенням суду про стягнення аліментів та відкриття виконавчого провадження у відповідача виник обов`язок сплачувати аліменти у розмірі, встановленого судом.

За таких обставин не можна вважати, що заборгованість по аліментам була допущена ОСОБА_2 внаслідок його ухилення від сплати аліментів.

Крім того, суд приймає до уваги дії відповідача в частині оплати аліментів, зокрема з часу з якого йому стало відомо про відкрите виконавче провадження ним щомісячно проводиться оплата аліментів у розмірі визначеному судом - 20 000,00грн. та на погашення нарахованої заборгованості в розмірі 20000,00грн., що вказує на відсутність у ОСОБА_2 умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментам. Також до часу обізнаності про набрання рішенням суду законної сили відповідач добровільно сплачував аліменти в розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_2 у простроченні сплати аліментів за період визначений позивачкою у позовній заяві з 13.07.2022р. по 31.01.2024р. відсутня, оскільки заборгованість по аліментах виникла унаслідок тривалого розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Керуючись ст.ст.12,13,76,141,200,206,259, 263-265,268 ЦПК України

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів відмовити у повному обсязі.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп: НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його проголошення.

Повне рішення суду складено 03 грудня 2024р.

Суддя