Справа № 346/3326/24
Провадження № 2-о/346/235/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю: секретаря Хмельницької І.Л.

представника заявника адвоката Курка В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єршов Єршовського району Саратовської області, російської федерації, померла її тітка ОСОБА_2 , яка за життя склала заповіт, згідно із яким заповіла заявнику земельні паї. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на території російської федерації, з якою розірвано дипломатичні відносини, а також неможливо отримати медичний документ, що буде прийнято вказаним відділом для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану ". Внаслідок вказаних обставин, зокрема, що місцем настання смерті померлої є м. Єршов російської федерації як вказано у відповідному свідоцтві про її смерть серії НОМЕР_1 , що видане на території російської федерації, реєстрація смерті ОСОБА_2 у національних органах реєстрації актів цивільного стану не проводилась, можливості зареєструвати її смерть немає, оскільки не надано документів, необхідних для проведення державної реєстрації смерті, а тому єдиним шляхом для захисту прав родичів та спадкоємців померлої є звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Тому заявник, посилаючись на п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єршов Єршовського району Саратовської області, російської федерації.

Заявник в судове засідання не з`явилась. В попередньому судовому засіданні 10.09.2024 року вона заявлені вимоги підтримала та вказала, що її тітка проживала в с. Баб`янка Коломийського району Івано-Франківської області, а померла в російській федерації, де у неї залишилась дочка.

Її представник, адвокат Курко В.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, вказаних у розглядуваній заяві.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, 20.11.2024 року начальник вказаного відділу Л. Юрійчук подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутності представника вказаного відділу, щодо вирішення заявлених вимог покладається на розсуд суду (а.с. 97).

Суд, заслухавши пояснення заявника та його представника, свідків, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до копії архівної довідки №Т-22(Ц)/С-06, виданої 07.06.2024 року Державним архівом Івано-Франківської області, ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Струпків Отинійського ( Коломийського ) району народилась Бойчук Марія, хрещена 22.10.1943 року в церкві с. Струпків (а/з № 30); батько - ОСОБА_3 , син ОСОБА_21 і ОСОБА_22, уродж. Шушкевич; мати - ОСОБА_4 , донька ОСОБА_5 і ОСОБА_20, уродж. ОСОБА_6 ( а.с. 16 ).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.01.1956 року, її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_8 (а.с.28).

23.04.1967 року ОСОБА_1 у зв`язку з одруженням з ОСОБА_10 змінила прізвище на « ОСОБА_1 », про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 23.04.1967 року (а.с. 29).

04.10.1969 року ОСОБА_7 одружилась з ОСОБА_12 , про що свідчить копія свідоцтва про одруження, виданого 04.10.1969 року, актовий запис № 9. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с.27).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_14 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 03.09.1978 року, її батьками вказані ОСОБА_12 та ОСОБА_15 (а.с.26).

13.07.2002 року ОСОБА_14 одружилась з ОСОБА_16 , про що свідчить копія свідоцтва про одруження, виданого 13.07.2002 року, актовий запис № 8, у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_17 » (а.с.25).

Згідно з даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Баб`янка Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.30).

Даними копій Державних актів на право власності на земельну ділянку серій ІФ №001706, ІФ №001707, ІФ №001708, виданих 14.09.2004 року на підставі розпорядження Коломийської районної державної адміністрації № 179 від 20.04.2004 року та зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відповідно за № 2, №22 та №23, стверджується, що ОСОБА_2 належали земельні ділянки площами 0,400 га, 0,703 га та 0,236 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Струпківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.22-24).

31.07.2008 року державним нотаріусом Другої Коломийської районної державної нотаріальної контори Кіщук Л.І. видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 409, про те, що спадкоємцем майна ОСОБА_10 є його дружина ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із земельних ділянок, площею 0,360 га, (кадастровий номер :02:002:0762); площею 0,159 га, (кадастровий номер :02:001:0083); площею 0,841 га, (кадастровий номер :02:001:0070), призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Струпківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.18).

Відповідно до копій Державних актів на право власності на земельну ділянку серій ЯЖ №858906, ЯЖ №858907, ЯЖ №858908, виданих 15.10.2009 року на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.07.2008 року за №409, ВКК №197281 та зареєстрованих в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі відповідно за № 50, №51 та №52, стверджується, що ОСОБА_2 також належали земельні ділянки площами 0,1591 га, 0,3598 га та 0,8409 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Струпківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.19-21).

Відповідно до заповіту, посвідченого 19.10.2009 року секретарем Струпівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області та зареєстрованого в реєстрі за № 69, ОСОБА_2 заповіла земельні паї ( державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №858906, ЯЖ №858907, ЯЖ №858909) своїй племінниці ОСОБА_1 , тобто заявнику (а.с. 13).

Відповідно до даних свідоцтва про смерть, переклад якого з російської на українську мову засвідчено бюро перекладів " 40 мов ", ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єршов Єршовського району Саратовської області, російської федерації, актовий запис №7 від 13.07.2023 року ( а.с. 14, 15).

Згідно з даними копії довідки № 585, виданої 14.12.2023 року Струпківським старостинським округом Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належали земельні ділянки площами 0,1591 га, 0,3598 га, 0,8409 га, 0,400 га, 0,703 га, 0,236 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Струпківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області. Заповіт від імені ОСОБА_2 посвідчувався 19.10.2009 року у вказаному старостинському окрузі за № 69 (а.с. 17).

Судом також встановлено, що заявник звернулася до приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О.В. із заявою від 29.12.2023 року про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом та за законом після смерті її тітки ОСОБА_2 ( а.с. 86 ).

Даними витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 75412457, виданого вказаним нотаріусом 12.01.2024 року, стверджується, що до вказаного реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є реєстрація спадкової справи № 5/2024 за номером у спадковому реєстрі 71842382, спадкодавець ОСОБА_2 (а.с.95).

Згідно з даними Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 75412414, виданої вказаним нотаріусом 12.01.2024 року, у вказаному реєстрі містяться відомості щодо вищевказаного заповіту від 19.10.2009 року № 69 (а.с. 93-94).

Відповідно до роз`яснення вказаного нотаріуса №456/02-14 від 23.10.2024 року, оскільки ОСОБА_1 подала копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , видане компетентними органами російської федерації, яке належним чином не легалізоване, тому неможливо встановити факт смерті особи, у зв`язку з чим виникає потреба звернутися до суду з метою встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 72 ).

Згідно з даними листа Коломийського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №2900/32.10.6-17/156 від 12.10.2024 року, представнику заявника, ОСОБА_18 , повідомлено про те, що відповідно до ст. 17 Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану " державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішенням суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Пред`явлена копія свідоцтва про смерть, виданого відділом запису актів цивільного стану по Єршовському районі управління у справах запису актів цивільного стану Уряду Саратовської області на ОСОБА_2 , не є підставою для державної реєстрації смерті ( а.с. 63 ).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 (чоловік заявника), підтвердив, що ОСОБА_2 померла в російській федерації, а за життя оформила заповіт в користь ОСОБА_1 . Про смерть ОСОБА_2 їм повідомила її дочка; похоронена ОСОБА_2 у Саратовській області, російської федерації.

Свідок ОСОБА_15 (матір заявника) в судовому засіданні пояснила, що її сестра ОСОБА_2 склала заповіт в користь ОСОБА_1 та після її смерті потрібно переоформити земельні паї на ОСОБА_19 . Крім цього, зазначила, що ОСОБА_2 гостювала у них в 2015-2016 роках, а згодом вони спілкувались по телефону. Остання проживала разом із дочкою в Саратовській області, російської федерації, яка й повідомила про смерть ОСОБА_2 .

Згідно з частинами третьою-четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, встановлено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема:

- встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України);

- встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України);

- визнання фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Пунктом 8 частини статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).

Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19.

Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті.

Відповідно до ч. 4,7 глави 1 розділу ІІ вищевказаних Правил, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень. Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами-членами СНД (зокрема, Україною і російською федерацією) та ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року № 240/94-ВР, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою та скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Разом із тим, 23.12.2022 року набрав чинності Закон № 2783-IX «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року».

Відповідно до цього Закону дію Конвенції було зупинено у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь.

Це означає, що дія цієї Конвенції, у тому числі і статті 13, зупиняється щодо будь-яких документів, виданих, посвідчених лише у двох країнах (російська федерація та республіка білорусь), незалежно від дати їх видачі, посвідчення.

Разом з тим з дати зупинення дії Конвенції 1993 року у відносинах з російською федерацією та республікою білорусь до документів, виданих на території цих країн, при їх пред`явленні на території України застосовуватиметься вимога засвідчення апостилем згідно з Конвенцією, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, яка була підписана 05 жовтня 1961 року в м. Гаазі. Відповідно до Закону України від 10 січня 2002 року № 2933-ІІІ «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних документів» Конвенція набрала чинності для України з 22 грудня 2003 року та залишається чинною у відносинах України з російською федерації і республікою білорусь.

Водночас для захисту прав і свобод громадян України та інших осіб, що мають документи вказаних країн, Кабінет Міністрів України врегулював питання використання документів цих країн на час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування.

Так, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Таким чином, станом на день розгляду справи свідоцтво про смерть, видане на території російської федерації, не потребує будь-якої легалізації.

До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15.08.2024 року у справі № 643/8133/23 (провадження № 61-3831св24), від 20.09.2024 року у справі № 522/15604/21 (п. 90 постанови) (провадження № 61-9233св24).

Відповідно до частин 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, факт смерті тітки заявника на території російської федерації зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави. Відділом запису актів цивільного стану по Єршовському районі управління у справах запису актів цивільного стану Уряду Саратовської області складено актовий запис №7 від 13.07.2023 року та видано відповідне свідоцтво про смерть, копія якого є у заявника. Враховуючи, що зазначене свідоцтво про смерть видано на підставі вимог законодавства іноземної держави, на території якої померла тітка заявника, підстав для встановлення факту смерті ОСОБА_2 не має. Повторна реєстрація смерті особи законодавством України не передбачена. Тому правові підстави для встановлення вказаного факту відсутні.

Отже, в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі наведеного та, керуючись ст.ст. 81, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 316, 318, 319, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єршов Єршовсього району Саратовської області, російської федерації, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_6 .

Заінтересована особа: Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: м. Коломия, вул. А. Міцкевича, 2, Івано-Франківської області, 78200, .

Повний текст рішення складено 03 грудня 2024 року.

Суддя: Яремин М. П.