ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3970/24 Справа № 932/6906/23 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В.В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ворон Артем Ігоревич,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року,

-за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ворон Артем Ігоревич,

на додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

27.07.2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, в якому позивач просив, зобов`язати відповідачку не чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини:

- кожна неділя з 09.30 год. до 18.00 год. без присутності матері за місцем проживання батька;

- кожну середу з 14.00 год. до 20.00 год. без присутності матері за місцем проживання батька;

- по 7 календарних днів влітку та взимку без присутності матері з можливістю виїзду на відпочинок за межі України;

- щороку в день народження дитини, Нового Року, Різдва Христова, Великодня з 12.00 год. до 15.00 год. з присутністю або без присутності матері;

- на час припинення військового стану в Україні та/або перебування дитини поза межами України, щоденне безперешкодне дистанційне спілкування з дитиною за допомогою телефонного зв`язку, через мережу Інтернет, зокрема відеозв`язок за допомогою систем «Скайп», «Вайбер», протягом не менше 30 хвилин.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Адміністрація Шевченківського району Дніпровської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з наданням можливості спілкуватись кожного дня розумної кількості та тривалості розмов за допомогою будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку (телефон, інтернет тощо).

Визначено ОСОБА_1 способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за наступним графіком:

кожну першу та третю суботу щомісяця з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. за місцем проживання чи перебування ОСОБА_3 , у присутності матері;

кожну другу та четверту середу щомісяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання чи перебування ОСОБА_3 , у присутності матері;

бачитись з донькою ОСОБА_3 у святкові дні (Новий рік, Різдво, Великдень, день народження ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з попереднім повідомленням ОСОБА_2 про час побачення за допомогою засобів поштового чи телекомунікаційного зв`язку.

В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року заяву представника ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

22.02.2024 рокувід ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ворон Артем Ігоревичнадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року в частині задоволення позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме, встановити позивачу ОСОБА_1 графік спілкування та участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кожну суботу з 09.00 год. протягом 20 хвилин за допомогою телефонного або відеозв`язку, 25 грудня кожного року з 12.00 год. До 15.00 год., аудіо - та відео дзвінки здійснювати за технічної можливості, за рахунок ОСОБА_1 .

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, тому, що позивач просив спілкування з дитиною за допомогою мережі Інтернет, в програмах «Скайп», «Вайбер», «Вотс ап» протягом 1 години 1 раз на тиждень у суботу чи неділю, а суд дав можливість спілкуватись кожного дня.

Формулювання суду «кожного дня у розумній кількості та тривалості» є невизначеним розпливчатим.

Враховуючи, що відповідачка з донькою у наступний час перебуває у Німеччині, рішення суду щодо особистих побачень позивача з донькою на території України завідомо не можливо виконати.

23.02.2024 рокувід ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ворон Артем Ігоревичнадійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про зміну додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року в частині стягнутої суми витрат на правову допомогу, збільшивши цю суму з 2000 грн. до 20 000 грн.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції сам, з власної ініціативи зменшив суму витрат на професійну правничу допомогу з 20 000 грн. до 2 000 грн., тобто майже 10 разів.

Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року по справі № 372/1010/16-ц зазначив, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Крім того, позивач клопотання про зменшення суми витрат не заявляв, тобто суд зменшив суму відшкодування витрат за власною ініціативою, порушивши принцип диспозитивності.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходив.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

ОСОБА_2 (яка взяла участь у розгляді справи в режимі відеоконференції) та її представник адвокат Ворон А.І. доводи апеляційних скарг підтримали.

Представник ОСОБА_1 адвокат Карлаш І.А. проти задоволення апеляційних скарг заперечував, просив рішення та додаткове рішення місцевого суду залишити без змін.

Від представника адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 батьками якої записані: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно копії рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.09.2022 (справа №932/4845/22) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано.

Відповідно до висновку Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради від 13.10.2023 (№4/3-271), доцільним є встановлення графіку спілкування та участі у вихованні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батькові ОСОБА_1 таким чином: кожну суботу з 09 год 00 хв. протягом 20 хвилин за допомогою телефонного або відеозвязку; 25 грудня кожного року з 12 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв.

З огляду на те, що наявний у матеріалах справи висновок адміністрації Шевченківського району Дніпровської міською ради, як органу опіки та піклування, не містить обґрунтування і мотивування щодо його прийняття, а також враховуючи те, що надання 20 хвилинного спілкування за допомогою телефонного або відеозв`язку кожної суботи, об`єктивно, не може забезпечити реалізацію батьком права на спілкування та виховання доньки, суд першої інстанції не прийняв його до уваги.

З огляду на те, що батьки мають рівні права та обов`язки відносно дитини, що крім іншого, виражається у реалізації права на спілкування і виховання дитини, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , з наданням можливості спілкуватись кожного дня розумної кількості та тривалості розмов за допомогою будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку (телефон, інтернет тощо). Визначити ОСОБА_1 способи та порядок участі у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 , за наступним графіком: кожну першу та третю суботу щомісяця з 10 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. за місцем проживання чи перебування ОСОБА_3 , у присутності матері; кожну другу та четверту середу щомісяця з 17 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. за місцем проживання чи перебування ОСОБА_3 , у присутності матері; бачитись з донькою ОСОБА_3 у святкові дні (Новий рік, Різдво, Великдень, День народження ОСОБА_3 02.04.2019) з попереднім повідомленням ОСОБА_2 про час побачення за допомогою засобів поштового чи телекомунікаційного зв`язку.

При ухваленні даного рішення, судом першої інстанції враховано: вік дитини, її місцеперебування та відсутність, станом на день розгляду справи, фізичної можливості спілкування батька та дитини, що може бути компенсовано за рахунок можливості спілкування кожного дня, розумної кількості та тривалості розмов за допомогою будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку. Крім того, з огляду на вік дитини, тривале її проживання окремо від батька за межами України, у зв`язку із введенням воєнного стану, зустрічі ОСОБА_1 з дитиною повинні відбуватись у присутності матері за місцем проживання дитини чи її тимчасового перебування.

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України від 2002 року сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції винесено в інтересах дитини, з врахуванням рівності прав батьків.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, тому, що позивач просив спілкування з дитиною за допомогою мережі Інтернет, в програмах «Скайп», «Вайбер», «Вотс ап» протягом 1 години 1 раз на тиждень у суботу чи неділю, а суд дав можливість спілкуватись кожного дня, а також, що формулювання суду «кожного дня у розумній кількості та тривалості» є невизначеним розпливчатим не впливають на правильність рішення суду.

В останній позовній вимозі позивач просив про щоденне безперешкодне дистанційне спілкування з дитиною за допомогою телефонного зв`язку, через мережу Інтернет, зокрема відеозв`язок за допомогою систем «Скайп», «Вайбер», протягом не менше 30 хвилин, а тому довід апеляційної скарги, що суд вийшов за межі позовних вимог не відповідає дійсності.

Суд першої інстанції правильно зазначив щодо розумної кількості та тривалості розмов, оскільки здорова дитина або хвора дитина будуть по різному спілкуватись, а тому для цього потрібний розумний підхід.

Довід апеляційної скарги, що відповідачка з донькою у наступний час перебуває у Німеччині, рішення суду щодо особистих побачень позивача з донькою на території України завідомо не можливо виконати не може бути прийнятий до уваги, оскільки відповідачка має можливість повернутись до України у будь-який час, так саме, як й позивач після закінчення війни має можливість виїхати до Німеччини.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції не підлягає задоволенню.

Щодо додаткового рішення.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року заяву представника ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн.

Суд першої інстанції виходив із співмірності винагороди за надані юридичні послуги, прийнявши до уваги, що позовні вимоги були задоволені (частково).

З такими висновками погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Правила розподілу судових витрат зафіксовані у ч.1 ст.141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву (а.с.24-26), яку готував представник відповідачки, він же заявник апеляційної скарги, він просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Суд частково задовольнив позов, тож буде дивно, якщо суд буде стягувати судові витрати у повному обсязі зі сторони яка вийграла справу на користь програвшей сторони.

З точки зору додержання принципу пропорційності при розподілі судових витрат, суд не може залежати від клопотань сторін про зменшення судових витрат, а тому в цьому випадку не буде порушено принцип диспозитивності.

Крім того, суд першої інстанції послався на судову практику, а саме на постанову Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18, яка відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України обов`язкова для застосування.

У зазначеній постанові Верховний Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд першої інстанції врахував, що представник відповідачки прийняв участь у одному судовому засіданні в режимі відеоконференції + підготував заперечення на позов, тож оцінивши його роботу + пропорційно до задоволених позовних вимог прийняв рішення про часткове відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди із рішенням суду.

При таких обставинах апеляційна скарга на додаткове рішення суду першої інстанції не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Ворон Артем Ігоревич залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2024 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 30.07.2024 року.

Судді: