САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 727/9754/24
Провадження №2/726/477/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Мілінчук С. В., за участі секретаря судового засідання Колісник А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідьлністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ :

23.10.2024 Садгірським районним судом м. Чернівці отримано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ»), від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості:

- за Кредитним договором № 270831 в розмірі 15904,00 грн, з яких: 8000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 7904,00 грн сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № /768356 в розмірі 9850,50 грн, з яких: 3300, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 6 550,50 грн сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 30674-01/2022 в розмірі 6066,00 грн, з яких: 2 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 066,00 грн сума заборгованості за відсотками;

- за Кредитним договором № 69991 в розмірі 4 887,50 грн, з яких: 2 500, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 2 012,50 грн сума заборгованості за відсотками, 375.00 грн. сума заборгованості по комісії.

Всього позивач просить стягнути із відповідачки заборгованість за договорами у загальному розмірі 36 708,00 грн. та судові витрати.

У позові зазначає, що 05 лютого 2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, доступ до якої забезпечується через веб-сайту або мобільного додатку, шляхом перевірки правильності введення одноразового ідентифікатора направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету повідомленнями, було укладено кредитний договір №270831

Також вказує, що 29.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та позивачем укладено Договір факторингу № 29022024, за яким передано право вимоги до боржників, зокрема, відповідно до реєстру боржників №1 від 29.02.2024, до відповідача на суму 15904,00 грн, з яких: 8000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 7904 грн. сума заборгованості за відсотками.

Крім того позивач вказує, що 16 лютого 2022 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 було укладено із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Кредитний договір № /768356, за яким товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надано в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

12.08.2022 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та позивачем укладено Договір факторингу № 12082022 за яким передано право вимоги до боржників. Відповідно до реєстру боржників від 12.08.2022, перейшло право вимоги до відповідача на суму 9850,50 грн, з яких: 3300, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 6550,50 грн сума заборгованості за відсотками, 0,00 сума заборгованості за пенею.

Крім того позивач вказує, що 31 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Кредитний договір № 30674-01/2022, за яким товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надано в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Також позивач зазначає, шо 31.01.2023 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та позивачем укладено Договір факторингу № 31012023 за яким передано право вимоги до боржників, зокрема, відповідно до реєстру боржників від 31.01.2023, перейшло право вимоги до відповідача в сумі 6 066,00 грн, з яких: 2 000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 066,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Крім того позивач вказує, що 05 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 було укладено та підписано із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, Кредитний договір № 69991, за яким товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надано в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Також позивач зазначає, шо 05.01.2024 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та позивачем укладено Договір факторингу № 05012024 за яким передано право вимоги до боржників, зокрема, відповідно до реєстру боржників від 05.01.2024, перейшло право вимоги до відповідачки в розмірі 4887,50 грн, з яких: 2 500, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2012,50 грн сума заборгованості за відсотками, 375,00 сума заборгованості по комісії.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, за кожним із договорів, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій, а також не отримано коштів у рахунок погашення існуючої заборгованості за вказаними договорами ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» ні на рахунки попередніх кредиторів.

Позивач звертає увагу суду на те, що при укладенні вищезазначених договорів позики та кредитних договорів сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

З посиланням на відповідні правові норми, просить суд задовольнити позов та стягнути заборгованість за кредитними договорами, що не погашена відповідачем.

Також просить стягнути із відповідачки понесені судові витрати у справі.

11.11.2024 року від представника відповідача, адвоката Пужняк Ірини Василівни до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Зазначає, що кредитні договори №270831 від 05.02.2022 року, №/768356 від 16.02.2022 року, №30674-01/2022 від 31.01.2022 року, №69991 від 05.02.2022 року, ОСОБА_1 не укладав, як і не реєструвався на веб-сайтах чи у мобільних додатках первісних кредиторів, тобто не мав особистих кабінетів для укладання кредитних договорів. Також вказує, що позивачем не долучено до матеріалів справи жодних доказів про перерахунок кредитних коштів на рахунок відповідача та не надано жодного первинного документа, який би засвідчив рух коштів за вказаними кредитними договорами, таким чином, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження заявленої позивачем суми заборгованості.

19.11.2024 року через систему «Електронний суд» від представника позивача, адвоката Пер`ян А.А. надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначає, що ознайомившись із відзивом представника відповідача, вважає його безпідставним, необгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи із наступного. Так, у відповідності до умов кредитного договору, їх підписання здійснювалось шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладені договору. Заповнюючи заявку на отримання кредиту, заявник підтверджує свою обізнаність із умовами Правил та надає свою згоду на передачу Фінансовій установі своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану заявника та його спроможності виконати зобов`язання за договором. Додатково здійснюється верифікація банківської карти клієнта, що дає змогу встановити власника даної карти та особу, яка заповнює заявку, як одну і ту саму особу. Таким чином, відповідачем було подано заявку на оформлення договору в якій останній зазначив особисті персональні дані, підтвердив мобільний номер телефону, пройшов процедуру верифікації банківської карти, підписав договір електронним підписом. Також зазначає, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами кредитних договорів, обставини укладення вищезазначених договорів останній не спростовував належними та допустимими доказами.

26.11.2024 року, через систему «Електронний суд» від представника відповідача, адвоката Пужняк І.В. на електронну адресу суду надійшло заперечення в якому остання зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача перед ТОВ "ФК "Євгопейська агенція з повернення боргів", та не підтверджено факт перерахування грошових коштів на рахунок ОСОБА_1 та наявність заборгованості.

Першочергово позов товариства з обмеженою відповідьлністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором надійшов до Шевченківського районного суду м. Чернівці.

Ухвалою судді Першотравневого районного суду м. Чернівці Чебан В.М. від 23.09.2024 зазначену позовну заяву передано для розгляду за підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці.

Вказана вище позовна заява надійшла до суду засобами поштового зв`язку та, згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 23.10.2024, передана на розгляд головуючого судді Мілінчук С.В.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Мілінчук С.В. від 23.10.2024, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з`явилася, однак у позові просила розгляд справи провести за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явилась, однак скерувала письмову заяву у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, заперечила проти позовних вимог, вказала про те, що у матеріалах справи відсутні докази надання йому кредитних коштів. Також у відзиві просила, стягнути із позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 8000 гривень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та долучені до неї докази, надавши їм відповідну оцінку, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено, що 05 лютого 2022 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір №270831 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, доступ до якої забезпечується через веб-сайту або мобільного додатку, шляхом перевірки правильності введення одноразового ідентифікатора направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

У договорі зазначено, що сума позики становить 8000 грн, строк позики 26 днів з можливістю пролангації та автопролонгації відповідно до умов договору, стандартна процентна ставка в день користування позикою 1,90 %.

Також до договору долучено Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Крім того, судом встановлено, що 29.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» (клієнтом) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактором), укладено Договір факторингу № 29022024 за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

Також суду надано копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 від 29.02.2024 та Витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024, згідно із даними яких фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримав від клієнта ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 270831 на суму 15904 грн, з яких: 8000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 7904 грн. сума заборгованості за відсотками.

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором №270831 від 05.02.2022, визначену за період з 05.02.2022 по 01.06.2022, відповідно до якого станом на 29.02.2024 у ОСОБА_1 наявна не погашена заборгованість за договором у розмірі 15904,00 грн, а отже вказаний розрахунок підтверджує, що кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ», з моменту отримання права вимоги, не здійснював нарахування штрафних санкцій, а боржником не сплачено коштів у рахунок погашення заборгованості як по основному боргу, так і по відсоткам.

Судом встановлено і те, що 16 лютого 2022 року між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № /768356, за яким товариство надає клієнту фінансовий кредит в межах суми 3300,00 грн, зазначеної клієнтом в заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Кредит надано в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п. 1.4 Договору).

Також зазначено, що кредит надається строком на 26 днів, тобто до 13.03.2022 (п. 1.2 Договору); за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,5 % да добу, тип процентної ставки фіксована (п. 1.3 Договору).

У додатку до договору вказані основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту та графік платежів.

Такий договір підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та він розміщується в електронному вигляді в особистому кабінеті клієнта, зареєстрованому на веб-сторінці Товариства.

Також судом встановлено і те, що 12.08.2022 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» (клієнтом) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактором), укладено Договір факторингу № 12082022 за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Суду надано копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 12.08.2022 року за цим договором факторингу та Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 за якими фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримав від клієнта Товариства з обмеженою відповідальністю «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №/768356 у розмірі 9850,50 грн, з яких: 3300, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 6 550,50 грн сума заборгованості за відсотками.

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, визначену за період з 12.08.2022 по 31.07.2024, відповідно до якого станом на 31.07.2027 у ОСОБА_1 наявна не погашена заборгованість за договором у розмірі 9 850,50 грн, а отже вказаний розрахунок підтверджує, що кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ», з моменту отримання права вимоги, не здійснював нарахування штрафних санкцій, а боржником не сплачено коштів у рахунок погашення заборгованості як по основному боргу, так і по відсоткам.

Судом встановлено і те, що 31 січня 2022 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №30674-01/2022, за яким товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 Договору).

Зазначено, що кредит надається на власні потреби клієнта, строком на 30 днів, тобто до 01.03.2022. Процентна ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування (п.1.4.1 Договору).

Також судом встановлено і те, що 12.08.2022 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» (клієнтом) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактором), укладено Договір факторингу № 31012023 за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Суду надано копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 31.01.2023 року за цим договором факторингу та Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 31012023 від 31.01.2023 за якими фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримав від клієнта ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №30674-01/2022 у розмірі 6066,00 грн, з яких: 2000, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4066,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Також, до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, визначену за період з 31.01.2023 по 31.07.2024, відповідно до якого станом на 31.07.2027 у ОСОБА_1 наявна не погашена заборгованість за договором у розмірі 6 066 грн, а отже вказаний розрахунок підтверджує, що кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ», з моменту отримання права вимоги, не здійснював нарахування штрафних санкцій, а боржником не сплачено коштів у рахунок погашення заборгованості як по основному боргу, так і по відсоткам.

Крім того, 05 лютого 2022 року між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №69991, за яким товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 500, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 Договору).

Зазначено, що кредит надається строком на 21 днень, тобто до 25.02.2022, але в будь якому випадку, договір діє до повного його виконання сторонами. Процентна ставка становить 3,5 % на добу, тип процентної ставки - фіксована. (п.1.2. Договору).

Також судом встановлено і те, що 05.01.2024 між ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» (клієнтом) та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактором), укладено Договір факторингу № 05012024 за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

Суду надано копію Акту прийому-передачі Реєстру Боржників від 05.01.2024 року за цим договором факторингу та Витяг з Реєстру боржників до договору факторингу № 05012024 від 05.01.2024 за якими фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримав від клієнта ТОВ «ФК «АВІРА ГРУП» право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №69991 у розмірі 4 887,50 грн, з яких: 2500, 00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2012,50 грн сума заборгованості за відсотками та 375,00 грн сума заборгованості по комісії.

Також, до матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором, визначену за період з 05.01.2024 по 31.07.2024, відповідно до якого станом на 31.07.2027 у ОСОБА_1 наявна не погашена заборгованість за договором у розмірі 4 887,5 грн, а отже вказаний розрахунок підтверджує, що кредитор ТОВ «ФК «ЄАПБ», з моменту отримання права вимоги, не здійснював нарахування штрафних санкцій, а боржником не сплачено коштів у рахунок погашення заборгованості як по основному боргу, так і по відсоткам.

Такі договори укладено в електронній формі та підписано електронними підписами сторін. При цьому заначено, що перед укладенням договору здійснено ідентифікацію та верифікацію клієнта. У договорах заначено, що видача кредиту здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт товариства.

Також суду надані копії документів на підтвердження повноважень позивача та його представника.

Також, до матеріалів справи долучено інформаційну довідку, в якій зазначено, що ТОВ "Платежі Онлайн" як технологічний оператор платіжних послуг, що на сайті Торговця через платіжний сервіс "Platon" 05.02.2022 року була проведена успішна транзакція на суму 2500,00 грн на карту НОМЕР_1 , видача кредита №69991.

Також представником позивача, було долучено платіжні інструкції №18618 від 15.08.2022, №20927 від 05.03.2024, №20688 від 09.01.2024 року, до вказаних вище договорів факторингу.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із таких правових положень.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Згідно із ч.4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України, визначено, що однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Суду надані відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за договорами № 290224, №12082022, № 31012023 та № 05012024.

Таким чином позивач, як новий кредитор отримав право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаними кредитними договорами, а доказів визнання недійсним зазначених вище та досліджених судом договорів факторингу суду не надано та не заперечено правомірність їх укладення.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитними договорами, яка не погашений відповідачем.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 1046,1048, 1049 ЦК України ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

У п.6 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію», визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

При цьому договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Згідно із ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.

Тобто, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Так, позивачем належними доказами підтверджено факт укладення вищезазначених договорів позики та кредитних договорів із відповідачкою та досягнення згоди сторонами при їх укладенні щодо основних умов кредитування.

Також такі договори були укладені в електронній формі, підписані сторонами із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що не заборонено положеннями Закону України «Про електронну комерцію».

Разом із тим, кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до змісту укладених із відповідачем кредитних договорів, сума позики (кредиту) надавалася шляхом безготівкового переказу коштів на картковий рахунок НОМЕР_1 .

Кредитний договір, як і договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач отримав кредитні кошти, та в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови договорів № 270831, №/768356 та № 30674-01/2022. Щодо кредитного договору №69991, суд доходить висновку про те, що позивач довів факт отримання кредитних коштів та в подальшому порушив обов`язок із їх повернення.

При цьому суд виходить із того, що обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування- спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19; пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19, провадження № 12-57гс21).

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до пункту 1 статті 13 Закону України «Про електронну комерцію» розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються відповідно до законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (чинний на день укладення кредитного договору), «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інших законів та нормативно-правових актів Національного банку України.

Розрахунки у сфері електронної комерції можуть здійснюватися з використанням платіжних інструментів, електронних грошей, шляхом переказу коштів або оплати готівкою з дотриманням вимог законодавства щодо оформлення готівкових та безготівкових розрахунків, а також в інший спосіб, передбачений законодавством України.

Закон є спеціальним нормативно-правовим актом щодо регулювання спірних правовідносин.

Вимоги до засобів формування і обробки документів на переказ визначаються Національним банком України. Документи за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів та інших документів, що використовуються в платіжних системах для ініціювання переказу, можуть бути паперовими та електронними. Вимоги до засобів формування документів за операціями із застосуванням електронних платіжних засобів визначаються платіжною системою з урахуванням вимог, встановлених Національним банком України.

У постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 Верховний Суд зазначив, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі документи, які підтверджують ініціювання переказу первісними кредиторами кредитних коштів (позики) на рахунок відповідача по трьом кредитним договорам, а також те, що такий переказ є завершеним.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Аналогічні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц.

При цьому, слід зауважити, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцями/кредитодавцями були перераховані грошові кошти відповідачу ОСОБА_1 в розмірах, що передбачені договорами позики та кредитними договорами, а відповідач ці кошти отримала.

Також відсутні докази, які підтверджують факт наявності заборгованості, а також її розмір та порядок нарахування, відповідно до умов кожного із договорів.

Наданий розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був сформований, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Крім того, долучені розрахунки містять інформацію про заборгованість ОСОБА_1 станом на момент переходу права вимоги за кожним із договороів, однак такі розрахунки заборгованості не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кожного із договорів позики (кредиту) до моменту виникнення права вимоги у первісного кредитора, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в позику (кредит), та правильність нарахування відсотків за користування позикою (кредитними коштами) (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань).

За таких обставин позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів (суми позики) відповідачу на його рахунок за договорами № 270831, №/768356 та № 30674-01/2022, а також розмір заборгованості за кожним із договорів.

Однак, з огляду на вищевикладене суд доходить висновку, про те, що відповідач допустив порушення умов укладеного договору, а тому ТОВ «ФК «ЄАПБ» має право вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №6991 від 05.02.2022.

Оскільки, банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а тому суд знаходить правові підстави для стягнення із відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитом №69991 у розмірі 4887,50 грн., однак не знаходить підстав для стягнення з останнього заборгованості за кредитними договорами №270831, №/768356, №30674-01/2022 у розмірі 31 820,50 грн, а тому у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264, п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, який зазначає у резолютивній частині рішення.

Так представником відповідача при подачі відзиву було заявлено вимогу про стягнення із позивача на користь ОСОБА_1 витрат, які відповідно до попереднього розрахунку суми судових витрат та довідки про розмір коштів, відповідач сплатив адвокату за надання правової допомоги у розмірі 8000 грн.

Враховуючи особливості предмета спору, те, що позовні вимоги задоволено судом на 13,31%, суд приходить до висновку про те, що заява представника відповідача підлягає до часткового задоволення, у зв`язку з чим з ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення богів» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1064,80 грн. (8000*13,31%/100), що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Згідно із положеннями ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028 гривень 00 копійок (платіжне доручення № 78097 від 16.08.2024).

Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 13,31 % (4887,50*100/36708), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 , пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: 403,03 грн (3028 х 13,31%/100).

На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.2, 15, 207, 526, 530, 536, 546, 549, 610- 612, 625, 633-634, 1050, 1054-1055 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» (реквізити IBAN № НОМЕР_3 , , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30), заборгованість за кредитним договором № 69991 від 05.02.2022 року у розмірі 4887 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» понесені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 403 (чотириста три) гривні 03 копійки.

Стягнути із ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення богів» (реквізити IBAN № НОМЕР_3 , , місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) витрати на надання правової допомоги в розмірі 1 064 (одна тисячя шістдесят чотири) гривні 80 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя С. В. Мілінчук