Справа №201/5762/24
Провадження № 2/201/2800/2024
У Х В А Л А

30 липня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі : головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

21.05.2024р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (а.с. №3-5).

Провадження по справі було відкрито ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 23.05.2024р. та призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. №26).

По тексту позовної заяви представник позивача адвокат Лушкін П.Ю. (діє за ордером від 15.05.2024р. а.с. № 22) посилався на те, що сторони зареєстрували шлюб 05.08.2000р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська під актовим записом № 190. Діти від шлюбу вже повнолітні. Представник позивача також зазначав, що на протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Причиною розірвання шлюбних стосунків адвокат називав діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, стверджував, що сторони припинили ведення спільного господарства та сумісне проживання.

Відповідачкою та її представником - адвокатом Циганковим А.І. (діє за ордером від 10.06.2024р. а.с. № 74) в порядку ст. 178 ЦПК України 07.06.2024р. та 13.06.2024р. (відповідно) подані відзиви на позов, де обидва зазначали, що відповідачка приголомшена подачею позову, категорично заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки ОСОБА_2 спілкувалася з чоловіком ще 04.06.2024р. з питань спільного проживання та використання коштів з сімейних рахунків нею та спільними дітьми. Відповідачка по тексту відзиву також зазначала, що кохає свого чоловіка, не бачить свого майбутнього без нього (а.с. № 40-43, 47-54).

Від представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Циганкова А.І. 25.06.2024р. засобами поштового зв`язку до суду надійшла заява про надання сторонам строку на примирення. В обґрунтування цієї заяви представник відповідачки посилався на те, що ОСОБА_2 заперечує, що останні роки сімейного життя відносини між сторонами поступово погіршувалися, вважає, що для їх сім`ї, як і для інших громадян України, випали випробування, які пов`язані з військовою агресією Російської Федерації проти України. Представник відповідачки стверджував, що сторони ведуть спільне господарство, використовують єдиний рахунок для себе та дітей, користуються спільним майном, ОСОБА_2 зацікавлена у збереження сім`ї та вважає, що для розірвання шлюбу підстав немає, тим паче чоловік їй про наміри розірвати шлюб жодного разу не повідомляв (а.с. № 70-72).

Від представника позивача адвоката Лушкіна П.Ю. 26.06.2024р. на е/пошту суду надійшли заперечення проти надання подружжю терміну для примирення, по тексту яких адвокат звертав увагу суду на те, що по тексту позову зазначалося, що сторони припинили шлюбні відносини більше, ніж два роки назад, проживають окремо, спільним побутом не пов`язані, не мають взаємних прав та обов`язків, заперечував проти задоволення заяви представника відповідачки (а.с. № 75-76).

Від представника позивача адвоката Лушкіна П.Ю. 22.07.2024р. на е/пошту суду надійшла заява, в якій адвокат підтримав позов, просив відмовити у задоволенні клопотання про надання сторонам строку на примирення, справу просив розглядати за відсутності позивача та його представника (а.с. № 100).

В спільній заяві до суду від 30.07.2024р. відповідачка та її представник підтримали заяву про надання сторонами строку для примирення, наполягали на максимальному строку для примирення, не заперечували проти розгляду цього процесуального питання за їх відсутності (а.с. № 102).

Таким чином, на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглянув справу 30.07.2024р. за відсутності обох сторін (їх представників) та без фіксування процесу технічними засобами.

Ухвалою суду від 30.07.2024р. (постановлена без виходу до нарадчої кімнати з огляду на положення ст. 353 ЦПК України) суд відмовив в задоволенні клопотання представника відповідачки від 24.07.2024р. про витребування доказів від Державної прикордонної служби України стосовно перетину кордону позивачем (а.с. № 92-94), які потрібні, начебто, для визначення підсудності розгляду цивільної справи, оскільки 18.07.2027р. відповідачка ОСОБА_2 особисто знайомилася з матеріалами справи в суді (а.с. № 82), 30.07.2024р. в суді також була особисто (а.с. № 102), отже не можна стверджувати, що обидві сторони проживають за межами України.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дійшов до наступних висновків.

Згідно ч.7 ст.240 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно ч.1 ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

З матеріалів справи вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 05.08.2000р. у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної ради м. Дніпропетровська під актовим записом № 190 (а.с.№6).

І представник позивача по тексту позову і відповідачка по тексту відзиву на позов, стверджували, що спільні діти подружжя вже є повнолітніми, втім свідоцтв про народження дітей суду не надали.

Суд, з`ясувавши обставини справи та фактичні взаємини подружжя, відсутність серйозних причин, які б спонукали позивача звернутися до суду з позовом, незгоду відповідачки на розірвання шлюбу та бажання останньої вжити заходи для збереження родини, вважає, що сімейні стосунки між подружжям можливо зберегти.

До такого висновку суд дійшов також з огляду на те, що представник позивача по тексту позову зазначає, що причиною розірвання шлюбних стосунків для сторін стали «діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю».

При цьому, поза увагою суду не може залишитися той факт, що сторони перебувають у шлюбі майже 24 роки, мають, з їх слів, повнолітніх дітей. Як це стало можливим при «діаметрально протилежних поглядах на шлюб та сім`ю», представник позивача суду не пояснив.

Отже, суд вважає, що представником позивача не наведено переконливих доводів для тверджень про те, що шлюбні стосунки між сторонами припинені остаточно та не можуть бути відновлені.

Також, судом прийнято до уваги те, що по тексту заперечень проти надання строку для примирення від 22.07.2024р. (а.с. № 100) представник позивача стверджує, що по тексту позову зазначено, що сторони припинили шлюбні відносини більше, ніж два роки назад, втім, позовна заява такого конкретного строку припинення шлюбних відносин не містить, в ній зазначено лише про те, що «на протязі останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків» (а.с. № 4, абз.1).

З урахуванням тих обставин, що твердження представника позивача відповідачка спростовує та заявляє про бажання зберегти подружні стосунки, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі майже 24 роки, що само по собі свідчіть про міцний шлюб цього подружжя, суд вважає, що сторонам у справі відповідно до положень ст. 111 СК України слід надати максимально можливий термін для примирення 6 місяців і на цей період провадження по справі зупинити у відповідності до положень ч. 7 ст. 240 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.111 СК України, ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч.7 ст. 240, ст.ст. 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу зупинити.

Надати сторонам строк для примирення 6 (шість) місяців.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.