Справа №: 671/1514/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року місто Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Ніколової С.В.,

при секретарі судового засідання Хрупайло Т.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 929818 в розмірі 43354 грн. 91 коп., з яких 19581 грн. 25 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 23773 грн. 66 коп. - сума заборгованості за відсотками. В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 20.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (надалі - ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 929818 від 20.02.2023 року. 24.01.2024 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2401-24, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту в тому числі за договором споживчого кредиту № 929818 від 20.02.2023 року, що укладений між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем. Позивач набув право вимоги до відповідача за договором споживчого кредиту № 929818 від 20.02.2023 року в розмірі 43354 грн. 91 коп., з яких 19581 грн. 25 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 23773 грн. 66 коп. - сума заборгованості за відсотками., які позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь.

В судове засідання представник позивача не з`явився, у відповіді на відзив просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує. Ввважає, що твердження відповідача про недоведення факту переходу права грошової вимоги щодо відповідача є необгрунтованими, оскільки позивачем надано суду належні та допустимі докази на підтвердження переходу права грошової вимоги від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов. Вважає, що надані позивачем докази щодо переходу права грошової вимоги, а саме договір факторингу та реєстр боржників, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором є недопустимими доказами.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» (надалі ТОВ «СЛОН КРЕДИТ») та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 929818 від 20.02.2023 року, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 25000 грн. 00 коп. на строк 731 день, а позичальник зобов`язався повернути кошти в строк до 20.02.2025 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених умовами договору кредиту. Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: - за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125 % річних); - за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 100 % річних. Відповідно до п. 5.1. Договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів.

Договір про надання споживчого кредиту № 929818 від 20.02.2023 року, заява-анкета від 20.02.2023 року, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту № 929818 від 20.02.2023 року, інформаційне повідомлення споживача підписані ОСОБА_2 електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «Р561».

24.01.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 2401-24, відповідно до якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, в тому числі за договором споживчого кредиту № 929818 від 20.02.2023 року, що укладений між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем. (а.с. 50, 54-57)

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №2401-24 від 24.01.2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права вимоги до боржників стосовно їх заборгованостей. (а.с. 16)

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 2401-24 від 24.01.2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту № 929818 від 20.02.2023 року в розмірі 43354 грн. 91 коп., з яких 19581 грн. 25 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 23773 грн. 66 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 17, 52,53).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитним договором №929818 від 20.02.2023 року за період з 24.01.2024 року по 30.06.2024 року станом на 30.06.2024 року щодо боржника ОСОБА_2 сума його заборгованості становить в розмірі 43354 грн. 91 коп., з яких 19581 грн. 25 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 23773 грн. 66 коп. - сума заборгованості за відсотками (а.с. 13).

Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені кредитним договором.

Згідно з ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1050 якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За статтею 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно абзацу другого частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).

Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору відповідач ОСОБА_2 допустив заборгованість в розмірі 43354 грн. 91 коп., з яких 19581 грн. 25 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 23773 грн. 66 коп. - сума заборгованості за відсотками.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 43354 грн. 91 коп., з яких 19581 грн. 25 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 23773 грн. 66 коп. - сума заборгованості за відсотками, право вимоги за якими він набув на підставі договору факторингу, доведена та підлягає задоволенню.

Посилання представника відповідача на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не набуло право вимоги за спірним кредитним договором не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Також, не погоджуючись із розрахунком заборгованості, всупереч принципу змагальності цивільного судочинства, визначеного ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідач не надав свій розрахунок боргу за кредитним договором, не спростовував наведений позивачем розрахунок заборгованості, який узгоджується з дослідженими доказами, а також даними договору факторингу щодо розміру боргу відповідача.

Відтак, з врахуванням досліджених доказів суд дійшов висновку про доведеність факту укладення вказаного кредитного договору відповідачем, невиконання ним своїх зобов`язань щодо повернення отриманих коштів та наявність у нього боргових зобов`язань перед позивачем, який набув право вимоги за вказаними кредитним договором.

Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 3028 грн. 00 коп. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 526, 549, 551, 611, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 10, 12, 13, 141, 235, 247, 259, 263 265, 273, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 929818 від 20.02.2023 року в розмірі 43354 грн. 91 коп., з яких 19581 грн. 25 коп. - сума заборгованості по основному боргу, 23773 грн. 66 коп. - сума заборгованості за відсотками, а також 3028 грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про сторони: позивач: товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, 01032 м. Київ вул.Симона Петлюри, 30, ; відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Рішення складено 24 жовтня 2024 року.

Суддя: