РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024

Справа № 522/15939/23

Провадження № 2/522/1963/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді Ярема Х.С., розглянув у загальному позовному провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Райффайзен банк» в особі Одеської обласної дирекції

про припинення поруки.

ВСТАНОВИВ:

1.15.08.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Райффайзен Банк» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк».

2.Позивач просить суд:

- припинити поруку, що виникла на підставі договору поруки №014/0018/74/80806/1 від 29.08.2007, укладеного між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 .

3.18.08.2023 відкрито загальне позовне провадження.

4.07.11.2023 відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про заміну відповідача його правонаступником з підстав заперечень позивача щодо такої заміни.

5.29.08.2024 закрито підготовче провадження.

6.Адвокат позивач подав в черговий раз клопотання про відкладення розгляду справи, зокрема, з причин необхідності дочекатись результатів розгляду іншої судової справи (№2-6246/10), де за позовом банку з основного боржника та майнового поручителя (позивача у цій справі) стягується борг за кредитним договором.

7.Суд вважає, що підстав для відкладення чи оголошення перерви судового засідання немає, неявка представника позивача є неповажною.

8.Відповідач просив справу розглядати за його відсутності.

9. ОСОБА_1 своє звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що 29.08.2007 між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, який забезпечений договором поруки, де ОСОБА_1 є поручителем. Заочним рішенням суду від 13.12.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором 60 227,43 дол. США. Проте банк направляв ще 07.07.2009 ОСОБА_1 вимогу, як до поручителя, про необхідність виконання грошового зобов`язання основного боржника, а звернувся до суду з позовом лише 09.07.2010. При цьому строк припинення поруки сторонами в договорі не обумовлювався. Позивач вважає, що банк пропустив шестимісячний строк пред`явлення вимоги до поручителя, передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України, а значить порука є припиненою.

10.Відповідач проти позову заперечує. Позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки 28.04.2023 АТ «Райффайзен Банк» за договором відступлення прав вимоги передав АТ «Оксібанк» права вимоги до позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором від 29.08.2007 та фінансового поручителя ОСОБА_1 за договором поруки від 29.08.2007.

Судом встановлені такі обставини справи.

8.29.08.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк») в особі Привокзального відділення Одеської обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель) укладено договір поруки №014/0018/74/80806/1, за умовами якого поручитель бере на себе зобов`язання перед Банком відповідати за борговим зобов`язанням ОСОБА_2 , що виникають з умов кредитного договору № 014/0018/74/80806 від 29.08.2007.

9.Згідно з п. 4.1. та 4.2. договору поруки цей договір діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором, а порука також припиняється, якщо Банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

10.09.07.2010 Малиновським районним судом м. Одеси відкрито провадження у справі № 2-6246/10 за позовом ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Заочним рішенням цього суду від 13.12.2010 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/0018/74/80806 від 29.08.2007 в сумі 60 227,43 дол. США (476 965,11 грн.).

11.08.10.2019 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-6246/10 від 28.12.2018 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен банк Аваль» 476 965,11 грн.

12.28.04.2023 між АТ «Райффайзен Банк» та АТ «Оксібанк» укладено Договір про відступлення прав вимоги за яким відступлено прав вимоги первісним кредитором на користь АТ «Оксібанк», включно до позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором №014/0018/74/80806 від 29.08.2007 та фінансового поручителя ОСОБА_1 за договором поруки №014/0018/74/80806/1 від 29.08.2007.

Висновки суду.

13.Предметом позову є припинення поруки за основними кредитними зобов`язанням боржника з підстав пропуску банком строку пред`явлення вимог до поручителя.

14.Відповідач заперечує проти позову з його неналежності як відповідача, оскільки передав права вимоги до боржника та поручителя новому кредитору АТ «Оксібанк».

15.Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

16.Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

17.Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

18.За ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

19.Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина 1 ст. 546 ЦК України).

20.Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

21.Ч. 4 ст. 559 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

22.Закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою.

23.Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати.

24.Отже, саме набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює і не припиняє ні кредитного договору, ні відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення (постанова ВС від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц). У цій справі ВС зробив такі висновки, які суд вважає повністю мають застосовуватись до цього позову, а саме:

«В даному випадку сторони у договорі поруки в п. 4.2 погодили, що порука також припиняється, якщо Банк в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання боргового зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Отже, між сторонами була визначена договірна підстава припинення поруки, а саме пропуск кредитором трирічного строку з дня настання строку виконання боргового зобов`язання пред`явлення вимоги до поручителя, що виключає можливість застосування до даних правовідносин ч.4 ст. 559 ЦК України, які обмежують такий строк шести місяцями.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність.

Суд звертає увагу, що визнання права як у позитивному значенні (визнання існуючого права), так і в негативному значенні (визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу позивача у правовій визначеності.

Для належного захисту інтересу від юридичної невизначеності у певних правовідносинах особа може на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України заявити вимогу про визнання відсутності як права вимоги в іншої особи, що вважає себе кредитором, так і свого кореспондуючого обов`язку, зокрема у таких випадках:

- кредитор у таких правовідносинах без звернення до суду з відповідним позовом може звернути стягнення на майно особи, яку він вважає боржником, інших осіб або інакше одержати виконання поза волею цієї особи-боржника в позасудовому порядку;

- особа не вважає себе боржником у відповідних правовідносинах і не може захистити її право у межах судового розгляду, зокрема, про стягнення з неї коштів на виконання зобов`язання, оскільки такий судовий розгляд кредитор не ініціював (наприклад, кредитор надсилає претензії, виставляє рахунки на оплату тощо особі, яку він вважає боржником).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Спосіб захисту порушеного права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Тому спосіб захисту інтересу, передбачений п. 1 ч.2 ст. 16 ЦК України, може застосовуватися лише в разі недоступності позивачу можливості захисту його права.

Задоволення позову про визнання відсутності права вимоги в особи, що вважає себе кредитором, і відсутності кореспондуючого обов`язку особи-боржника у відповідних правовідносинах є спрямованим на усунення правової невизначеності. Тобто, відповідне судове рішення має забезпечити, щоби обидві сторони правовідносин могли у майбутньому знати про права одна одної та діяти, не порушуючи їх. А тому такий спосіб захисту є виключно превентивним.

Якщо кредитор, який діяв в умовах правової невизначеності, у минулому порушив права особи, яку він вважає боржником, то для останнього ефективним способом захисту буде той, який спрямований на захист порушеного права, а не на превентивний захист інтересу. Тобто звернення з позовом для усунення правової невизначеності, яка існувала у минулому, в означеній ситуації не є ефективним способом захисту.

Зокрема, якщо суд розглядає справу про стягнення з боржника коштів, то останній має захищати свої права саме в цьому провадженні, заперечуючи проти позову та доводячи відсутність боргу, зокрема відсутність підстав для його нарахування, бо вирішення цього спору призведе до правової визначеності у правовідносинах сторін зобов`язання.

Наявність відповідного боргу чи його відсутність, як і відсутність підстав для нарахування боргу, є предметом доказування у спорі про стягнення з відповідача коштів незалежно від того, чи подав останній зустрічний позов про визнання відсутності права кредитора, зокрема про визнання поруки припиненою. Тому для захисту права відповідача у ситуації, коли кредитор вже звернувся з вказаним позовом про стягнення коштів, не потрібно заявляти зустрічний позов, а останній не може бути задоволений.

Аналогічно після звернення кредитора з позовом про стягнення коштів боржник не може заявляти окремий позов про визнання відсутності права вимоги в кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника. Такий окремий позов теж не може бути задоволений, оскільки боржник має себе захищати у судовому процесі про стягнення з нього коштів, заперечуючи проти відповідного позову кредитора, наприклад, і з тих підстав, що порука припинилася.

Застосування боржником способу захисту інтересу, спрямованого на усунення правової невизначеності у відносинах із кредитором, є належним лише в разі, якщо така невизначеність триває, ініційований кредитором спір про захист його прав суд не вирішив і відповідне провадження не було відкрите.

У разі, якщо кредитор уже ініціював судовий процес, спрямований на захист порушеного, на його думку, права, або такий спір суд уже вирішив, звернення боржника з позовом про визнання відсутності права вимоги у кредитора та кореспондуючого обов`язку боржника не є належним способом захисту.

Отже, ухвалення судом рішення у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості унеможливлює задоволення в іншій судовій справі позову про визнання поруки припиненою, якщо такий позов стосується тих самих правовідносин, тих самих прав вимоги, які вже були предметом дослідження у справі про стягнення з поручителя кредитної заборгованості».

25.Звернення банку з позовом до суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та рішення суду 13.12.2010, яким з кредитора та боржника стягнуто борг, унеможливлює задоволення позову поручителя про визнання поруки припиненою.

26.Отже, у цій справі позивач не довів наявності окремого спору, та наявності свого правомірного інтересу в правовій визначеності. Натомість у діях позивача вбачається прагнення переглянути в межах цієї справи судове рішення, прийняте в іншій судовій справі № 2-6246/10, що є неприпустимим.

27.Оскільки позивач не довів порушення свого права або інтересу, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення (або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи), зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.12.2024.

Суддя ЯремаХ.С.