Справа № 350/2017/23
Провадження № 22-ц/4808/1024/24
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. У своїй позовній заяві позивач просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В основу своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоч має таку можливість. Тому вона змушена була звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини.

Рішенням Рожнятівського районного суд Івано-Франіквської області від 21 травня 2024 року позов задоволений, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень щомісячно, починаючи з 21 листопада 2023 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн..

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу . Дане рішення вважає незаконним та необґрунтованим, ухваленим при неповному зясуванні обставин справи, порушенні та неправильному застосуванні судом норм матеріального та процесуального права, та таким, що підлягає скасуванню.

Апелянт вказує, що судом при ухваленні оскарженого рішення не враховано те, що 30 квітня 2024 року позивач ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті особисто у присутності ОСОБА_1 написала, підписала та подала в канцелярію суду заяву, в якій просила суд не розглядати подану нею позовну заяву про стягнення аліментів та залишення без розгляду, оскільки сторони дійшли згоди щодо добровільного врегулювання спору.

Натомість суд прийняв до уваги заяву подану позивачем 20 травня 2024 року, в якій ОСОБА_2 заявила про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог.

Однак ОСОБА_1 ввжає, що дана заява від 20 травня 2024 року написана та підписана не самою ОСОБА_2 , а її матір`ю без відома та погодження з позивачкою, про що вона повідомила апелянта у телефонній розмові.

Таким чином, суд, не дослідивши всі обставини справи, ухвалив рішення, яке не відповідає вимогам закону. Тому ОСОБА_1 просить рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області скасувати, позов залишити без розгляду.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною, а оскаржене рішення законним та обґрунтованим, оскільки прийняте у відповідності до вимог закону.

Вказує, що суд врахував всі обставин справи і виніс законне рішення. Позивач є інвалідом другої групи з дитинства, самостійно виховує неповнолітнього сина. Відповідач - батько дитини - ОСОБА_1 фінансово не забезпечує дитину, зовсім не цікавиться його життям, тому вона звернулася з позовом про стягнення аліментів.

В апеляційній скарзі апелянт згадує заяву, підписану нею 30 квітня 2024 року, в якій позивач просить залишити позовну заяву без розгляду. Однак зазначає, що дана заява була написана самим апелянтом, а підписана нею під тиском.

20 травня 2024 року позивач направила в суд першої інстанції заяву, в якій наполягала на стягненні аліментів. Дану заяву відправила з телефону матері, адже немає особистої електронної адреси, а записана телефонна розмова з колишнім чоловіком була спровокована, який, знаючи про особливості хвороби позивачки, тиснув на неї з метою уникнути сплати аліментів.

Вказані обставини не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Позивач ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Рожнятівського районного суду від 21 травня 2024 без змін.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами п.1 ч.4 ст.274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частини 1 статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з положеннями частин 1, 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Згідно з правилами частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Позивач ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з дитинства (а.с.3, 10).

Згідно з витягом № 993 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб виданим ОСОБА_2 Рожнятівською селищною радою Івано-Франківської області, неповнолітня дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом з матір`ю (а.с. 9).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом першої інстанції неповно досліджено докази та обставини, які мають значення для справи, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

При вирішенні спору суд першої інстанції дійшов висновку про можливість відповідачем ОСОБА_1 сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі по 3000 гривень щомісячно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідачем надані докази того, що він має незадовільний стан здоров`я, часто хворіє (а.с.32-47).

Однак висновки суду першої інстанції про те, що він є працездатною особою, і відповідно несе обов`язок утримання дитини, не спростований.

Так, із заяви про перегляд заочного рішення вбачається, що восени 2023 року відповідач перебував на сезонних роботах за кордоном (а.с.24).

Крім письмових доказів, що стосуються стану здоров`я в певні періоди, жодних відомостей стосовно власного матеріального стану відповідач не надав ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду. Не надано також доказів або аргументів, які б свідчили про вплив стану його здоров`я на його фінансові можливості.

Будь-яких доводів та доказів на їх підтвердження, що є правовою підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, апелянтом не надано, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає правових підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що суд нібито безпідставно вирішив справу по суті, не прийнявши до уваги заяву позивача про залишення вимог без розгляду, не підтверджуються матеріалами справи. 30.04.2024 року ОСОБА_2 подала заяву суду з проханням не розглядати її вимоги, але 20.05.2024 року направила суду заяву, в якій підтримала позов, просила не брати до уваги заяву від 30.04.2024 року. Заява отримана судом 21.05.2024 року. Справа розглянута 21.05.2024 року, і судом у відповідності до положень процесуального закону винесено рішення по суті позовних вимог про стягнення аліментів. Той факт, що позивач підтримувала власні позовні вимоги до винесення судом рішення, підтвердила і сама ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу.

Інших аргументованих доводів, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, відповідачем колегії суддів не надано.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 21 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Повний текст постанови складений 06 серпня 2024 року.

Судді: Є.Є. Мальцева

В.А.Девляшевський

В.М.Луганська