Справа № 461/6193/23 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/3237/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

З участю: представника АТ «Ідея Банк»-Гук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №461/6193/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 ,- про стягнення боргу за кредитним договором

в с т а н о в и в :

01 серпня 2023 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором в розмірі 222 799,98 грн. та 3342 грн. судового збору.

Свої вимоги мотивує тим, що 28 листопада 2019 року між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та відповідачем укладено генеральний кредитний договір № ГКД-782985.1.

Згідно умов кредитного договору погодженого сторонами, банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію в межах котрої надавати кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки, що передбачені договором та діючими тарифами банку.

30 грудня 2021 року в рамках кредитного договору ОСОБА_1 було видано транш за номером №G01.10701.009251758 у розмірі 140 000 грн., підтвердженням чого є належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів. Одночасно з видачею траншу відповідачу було надіслано графік щомісячних платежів за траншем.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно з кредитним договором, видавши відповідачу 30 грудня 2021 року в рамках кредитного договору транш за номером №G01.10701.009251758 у розмірі 140 000 грн.

Відповідачка не повернула отриманий транш у встановлений кредитним договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, інші платежі за кредитним договором.

Останній платіж відповідачкою здійснено 28 березня 2022 року. Сума боргу за траншем № G01.10701.009251758 від 30 грудня 2021 року, виданим у рамках кредитного договору, станом на 20 червня 2023 року становить 222 799,98 грн. Вказана заборгованість відповідачки підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 20 червня 2023 року. Просить позов задовольнити.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м.Львів, вул. Валова,11, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 170 299,98 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Валова,11, ) судовий збір у розмірі 2554,50 грн.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 жовтня 2023 року оскаржила відповідачка ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його таким, що не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України. Стверджує, що не укладала та не підписувала кредитного договору, про що зазначила у відзиві на позов, однак суд першої інстанції не врахував її доводи. Вважає, що оскільки вона заперечує укладення договору та його підписання, суд мав обов`язок роз`яснити їй право заявити клопотання про призначення почеркознавчої експертизи і тільки після отримання відповідного висновку експертизи вирішувати питання про доведеність чи недоведеність вимог позову, однак цього судом не було зроблено. Вважає, що заначений позивачем рахунок не може належати фізичній особі, а отже виписка по ньому не може слугувати підтвердженням погашення кредиту, а відтак свідчити про визнання відповідачем кредитної заборгованості та підтвердженням отримання нею коштів. Виписка і розрахунок заборгованості за кредитом підготовлені працівником банку та є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача.

Звертає увагу, що платіж у розмірі 7 185,00 грн. був єдиним і останнім і здійснений нею 28 березня 2022 року, а не 07 лютого 2022 року, як зазначає позивач.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

02 січня 2024 року від АТ "Ідея Банк" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін, покликаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги.

Волевиявлення на отримання траншу за кредитним договором відповідач висловила шляхом надсилання із власного абонентського номера телефону СМС повідомленням на номер НОМЕР_3 , що узгоджується із п.1.8 Кредитного договору.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ "Ідея Банк" на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 28 листопада 2019 року між Акціонерним товариством "Ідея Банк" та відповідачем укладено генеральний кредитний договір № ГКД-782985.1.

Згідно з кредитним договором його сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію в межах котрої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки, що передбачені договором та діючими тарифами банку.

30 грудня 2021 року в рамках кредитного договору було видано транш за номером №G01.10701.009251758 у розмірі 140 000 грн., підтвердженням чого є належним чином засвідчені копії меморіальних ордерів. Одночасно з видачею траншу відповідачу було надіслано графік щомісячних платежів за траншем.

В той же час, у зв"язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 02 травня 2023 року на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно з даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої по день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

У зв"язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, яка згідно з представлених позивачем розрахунків станом на 20 червня 2023 року становить 222 799,98 грн., що складається з 122 270,62 грн. основного боргу; 16597,39 грн. простроченого боргу; 20 229,22 грн. прострочених процентів; 11 202,75 грн. строкових процентів; 21 000 грн. нарахованої плати за обслуговування кредиту; 31 500 грн. простроченої плати за обслуговування кредиту.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позову, суд виходив з тих підстав, що ОСОБА_1 прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих процентів, належним чином не повертає отриманий кредит, не виконує взятих на себе за договором зобов`язань, у зв"язку з чим допустила заборгованість з повернення тіла кредиту та нарахованих процентів в загальному розмірі 170 299,98 грн.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання- це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

За змістом ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також, згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, Банк скориставшись своїм правом дострокового повернення кредиту, звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань (дострокове повернення кредиту).

Банк просив відповідачку погасити заборгованість станом на 20 травня 2023 року в розмірі 222799,98 грн, яка складається з:

строковий основний борг 125796,55 грн,

прострочений основний борг 13071,46 грн,

прострочені проценти 18003,53 грн,

строкові проценти 13428,44 грн,

строкова плата за обслуговування кредиту 24500 грн,

прострочена плата за обслуговування кредиту 28000 грн.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про нікчемність кредитного договору в частині нарахування банком відповідачу плати за обслуговування кредиту.

Жодною зі сторін рішення в частині висновку щодо нікчемності кредитного договору про обслуговування кредиту не оскаржується.

Розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком, за тілом кредиту та процентами підтверджено випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 , яка у відповідності до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним бухгалтерським документом та із якої вбачається видача ОСОБА_1 кредиту, усі погашення по кредиту та їх зарахування.

ОСОБА_1 заявляючи про те, що вона не підписувала кредитний договір на підставі якого банк звернувся в суд з даним позовом про стягнення заборгованості, не представила жодних належних та допустимих доказів, хоча з моменту звернення банку з даним позовом до моменту ухвалення судом апеляційної інстанції судового рішення, мала достатньо часу для проведення почеркознавчої експертизи на її замовлення в позасудовому порядку.

Суд вважає за необхідне звернути увагу, що волевиявлення на отримання траншу за кредитним договором відповідач висловила шляхом надсилання із власного абонентського номера телефону ( НОМЕР_4 ) смс-повідомлення на номер НОМЕР_3 , що узгоджується із п. 1.8. Кредитного договору, що підтверджується належним чином засвідченою копією реєстру смс-повідомлень за грудень 2021 року, оформленого на виконання договору надання послуг №01/15082016, укладеного 15 серпня 2016 між позивачем та ТОВ «МОБАЙЛ ДІВЕЛОПМЕН, згідно котрого обслуговується вище вказаний короткий номер 3553. Під № 603 у зазначеному реєстрі смс-повідомлень наявне смс-повідомлення банку із проханням підтвердити власне волевиявлення на отримання траншу, адресоване на абонентський номер телефону відповідача: НОМЕР_4 та отриману від відповідача відповідь із зазначеним у ній кодом, із раніше отриманого смс-повідомлення банку.

З виписки по особовому рахунку відповідача вбачається, що вона користувалася отриманим кредитом та здійснювала погашення заборгованості.

Суд вважає доведеним факт наявності між банком та ОСОБА_1 договірних відносин з приводу отриманого кредиту та факт отримання кредиту в розмірі 140000 грн не вчасне повернення якого призвело до виникнення заборгованості станом на 20 червня 2023 року в розмірі 170299,98 грн, з яких:

основний та прострочений борг (тіло кредиту) 138868,08 грн,

строкові та прострочені проценти 31431,97 грн,

ОСОБА_1 не наводить зустрічних розрахунків на спростування заборгованості, яку банк просив стягнути з неї.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1 ;375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 жовтня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк