Справа № 347/1318/24
Провадження № 2/347/585/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

06.06.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Косівського районного суду від 16.11.2018 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. У шлюбі народилося двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідач на підставі рішення Косівського районного суду від 15.07.2019 року сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину.

Позивач стверджує, що не в силі матеріально утримувати двох неповнолітніх дітей, оскільки у неї складне матеріальне становище. Вважає, що суд постановив стягувати з відповідача розмір аліментів, набагато менший, ніж розмір встановлений законодавством на цей час, а саме: прожитковий мінімум на неповнолітню дитину віком від 6 до 18 років з 01.04.2024 року становить 3196 грн.

ОСОБА_1 зазначила, що відповідач є фізично здоровим чоловіком, їздить на заробітки до Польщі, тому вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на одну дитину у розмірі 3000 грн. до досягення дитиною повноліття.

У зв`язку з наведеним, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1500 гривень до 3000 гривень щомісячно в твердій грошовій сумі на кожну дитину зокрема.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву. Так, адвокат Бойчук Л.А. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач на цей час не працює офіційно, заробляє на життя працею по найму, тобто не має змоги сплачувати розмір аліментів, заявлений позивачем. ОСОБА_2 не працює за кордоном, а знаходиться на території України у зв`язку з неможливістю перетину кордону через введення воєнного стану. Окрім того, у відзиві зазначено, що відповідач сплатив аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей на декілька місяців наперед до 2025 року в сумі 22 400 грн. (а.с.23-25).

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, однак в позовній заяві просили проводити розгляд справи без їх участі.

Відповідач будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв. Скористався правом на подання відзиву в якому вимоги позову заперечив.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 17.06.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено справу до судового розгляду на 31.07.2024 року.

Враховуючи, що позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги відзив на позовну заяву, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи від 21.01.2019 року №1, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.3).

Згідно з копією рішення Косівського районного суду від 16.11.2018 у справі № 347/1911/18 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано, неповнолітніх дітей залишено на проживання з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.5).

Відповідно до копій свідоцтв про народження Серії НОМЕР_1 , Серії НОМЕР_2 сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6-7).

Рішенням Косівського районного суду від 15.07.2019 у справі № 347/816/19 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповноілтніх дітей в розмірі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття (а.с.8).

Відповідно до копії виконавчого листа, виданого Косівським районним судом, рішення Косівського районного суду від 15.07.2019 у справі № 347/816/19 набрало законної сили 20.08.2019 року (а.с.36).

Згідно з копіями довідок від 30.05.2024 року №№ 02-06/42, 02-06/43, виданих Нижньоберезівською гімназією Яблунівської селищної ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 навчаються у Нижньоберезівській гімназії Яблунівської селищної ради, не належать до числа пільгових категорій (а.с.10-11).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.05.2024 №23, ОСОБА_1 проживає разом із дітьми - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Нижній Березів. ОСОБА_1 , розлучена, не працює, її неповнолітні діти живуть і знаходяться при матері (а.с.12).

Згідно з інформацією, наданою Нижньоберезівським старостинським округом Яблунівської селищної ради, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Яблунівської селищної ради Косівського району від 01.07.2024 року № 122, ОСОБА_2 , 1984 р.н. з 08.06.2012 року по даний час ніде не працює (а.с.26).

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 28.06.2024 №26, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений, ніде не працює, проживає один.

Згідно з копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №3 від 03.07.2024 року платником ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти у сумі 3200 грн. отримувачу Косівський ДВС (а.с.28).

Згідно з копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №1 від 03.07.2024 року платником ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти у сумі 19 200 грн. отримувачу Косівський ДВС (а.с.29).

Відповідно до Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 03.07.2024 року № 385306392, відомості щодо права власності на нерухоме майно ОСОБА_2 відсутні (а.с.30).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з недостатнім розміром стягуваних аліментів на утримання неповнолітніх дітей, та неможливістю забезпечення належних умов утримання дітей.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-III (далі Закон № 2402-III) та Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік».

Так, утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком батьків (стаття 51 Конституції України).

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зазначене також роз`яснено судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13, і неодноразово підтриманою Верховним Судом у постановах: від 30 червня 2020 року, у справі № 343/945/19, провадження № 61-2057св20, від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19, провадження № 61-18145св20, від 23 травня 2022 року у справі № 752/26176/18, провадження № 61-16697св21.

Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 19 листопада 2018 року).

Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Косівського районного суду від 15.07.2019 у справі № 347/816/19 було ухвалено стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 1500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

На даний час розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років становить 3196 гривень.

Водночас, суд звертає увагу, що позивач звертаючись до суду з позовом, взагалі не надала жодних фактичних даних, на підтвердження обставин для зміни розміру аліментів, зокрема доказів, що підтверджують покращення матеріального становища відповідача, зокрема те, що ОСОБА_2 періодично виїжджає на роботу до Республіки Польща та отримує там заробітну плату. Позивач також не надала жодних доказів, які б свідчили про погіршення її матеріального стану, а також необхідність збільшення розміру аліментів, саме в тому розмірі, який визначений в позовній заяві.

Водночас суд звертає увагу, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» від 03 липня 2018 року № 2475-V-II, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Тобто, законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого нормами Сімейного кодексу України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Реалізація цього механізму належить до компетенції державного виконавця, для цього немає необхідності звертатися до суду.

Таким чином, суд зауважує, що хоча судовим рішенням на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, однак такий не може бути меншим 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і стягнення саме такого гарантованого розміру належить до компетенції державного виконавця.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі N 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17 травня 2016 року було внесено зміни до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

З викладеного вбачається, що індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, повинна проводитись відповідно до вищевказаного законодавства органом виконавчої служби або підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами - підприємцями, які провадять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів.

Отже, тривале зростання загального рівня цін, що відображує зниження купівельної спроможності грошової одиниці (інфляція) саме по собі не потребує звернення отримувача аліментів до суду з відповідним позовом про збільшення розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, оскільки законодавством передбачено відповідний механізм індексації (підвищення) розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про внесення змін до статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» щодо обов`язку виконавця проводити індексацію розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 01 вересня 2020 року № 831-ІХ встановлено, що індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів.

У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Отже, підсумовуючи вищевикладене, та враховуючи той факт, що позивачем не було доведено обставин зазначених нею у позовній заяві, які б давали підстави для збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України

Зважаючи на те, що позивача звільнено від сплати судового збору і в позові відмовлено, то судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного, ст.ст. 180-183, 192 СК України, та керуючись ст. ст. 76-81, 89, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 31.07.2024 року.

Суддя Ю. С. Кіцула