Провадження № 2/554/1010/2024
У Х В А Л А

05 серпня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі головуючого судді Гольник Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

В провадженні судді Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В. перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення страхового відшкодування.

12.07.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення страхового відшкодування.

Позивач вважає, що суддя не здатна чинити правосуддя у цивільній справі об`єктивно та неупереджено, тому позивач не довіряє судді. Зокрема у вказаній заяві позивач ОСОБА_1 вказує, що до лютого 2024 року справа знаходилася у провадженні судді без будь-якого руху і тільки після скарги на адресу судді, остання винесла ухвалу про виклик у судове засідання учасників процесу. Незрозуміло, чому суддя Гольник Л.В. вважала, що переведення розгляду справи у режим безпосередньої участі сторін вплине на організацію роботи суду в частині повідомлення учасників справи. Суддя Гольник Л.В. дозволила винесення ухвали про повернення уточненої позовної заяви без участі сторін та проведення судового засідання, а також без врахування положення ст. 14 ЦПК України.

Крім того, суддя не виявляє елементарної поваги до учасників процесу. У чергове судове засідання у справі на 02.07.2024 року суддя взяла відпустку, але учасників процесу не було повідомлено шляхом надання відповідного доручення секретарю судового засідання, у зв`язку з чим, позивач прибув у судове засідання за 300 км, оскільки він проживає в м. Києві та втратив свій час та кошти. Про вказані обставини позивач повідомив Вищу раду правосуддя та члена комітету Верховної ради з питань правосуддя для звернення з депутатським запитом про відповідність судді займаній посаді.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд встановив таке.

Відповідно до положень ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після сплину вказаного строку заявити відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строк, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно з ст.40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд розглядає заяву про відвід у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Вирішуючи питання про відвід судді, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини.

Зі сталої судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ, Суд) можна зробити висновок, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) належить визначати окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (параграфи 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції» (Morel v. France)); параграф 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії» (Pescador Valero v. Spain) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (параграф 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії» (Luka v. Romania)), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (параграф 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland)); параграф 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Ки проти Фінляндії» (Pabla Ky v. Finland); параграф 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалеф проти Мальти» (Micallef v. Malta).

У рішенні від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України» ЄСПЛ з посиланням на свою усталену практику підкреслив, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед іншого, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (параграф 49).

Стосовно об`єктивного критерію цей Суд зазначив, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (параграф 52).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

«об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

«суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

При цьому суд застосовує правову позицію Великої Палати Верховного Суду, висловлену у постанові від 11.04.2024 року у справі № 990/106/23.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно мати інформацію про наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Велика Палата акцентує, що не можуть бути підставою для відводу (самовідводу) суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами.

Встановлено, що відповідно до ухвали Подільського районного суду м.Києва від 07.09.2023 року позовна заява ОСОБА_1 направлена за територіальною підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави.

18.10.2023 року до Октябрського районного суду м. Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення страхового відшкодування.

23.10.2023 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

27.10.2023 року секретарем судового засідання сформовані супровідні листи, вказана ухвала суду від 23.10.2023 року та екземпляр позовної заяви, призначений відповідачу, передано канцелярії суду для відправки сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Оскільки станом на 31.01.2024 року відомості щодо направлення рекомендованої кореспонденції сторонам у справі в системі документообігу суду були відсутні, суддею Гольник Л.В. у відповідь на звернення позивача від 29.01.2024 року щодо нерозгляду справи за його позовом було надано детальну інформацію та направлено голові Октябрського районного суду ОСОБА_2 лист щодо вжиття невідкладних заходів щодо належної організації роботи суду у розрізі звернення ОСОБА_1 .

Станом на 21.02.2024 року головуючий у справі стало відомо про невжиття головою суду жодних заходів, та, що ще 27.10.2023 року сформовану поштова кореспонденція у справі (для позивача та відповідача) так і не була направлена сторонам у справі.

Водночас головуючий з`ясувала, що відповідний працівник апарату суду направляє судові повістки на визначену судом дату, водночас іншу поштову кореспонденцію направляє з затримкою на кілька місяців. Про вказані обставини не було відомо судді.

Оскільки з невідомих суду причин продовж чотирьох місяців не направлена поштова кореспонденція за даною позовною заявою, суддя Гольник Л.В. з метою прискорення розгляду справи перейшла до розгляду справи з повідомленням сторін, призначивши в найближчій можливий день.

У судове засідання позивач та його представник 04.04.2024 року та 13.05.2024 року не з`явилися, на відеозв`язок у режимі відеконфренції представник позивача не виходив.

26.06.2024 року засобами електронного зв`язку у формі «Електронна форма звернення громадян», а не через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему, позивач направив до Октябрського районного суду м. Полтави заяву про уточнення позовних, яка ухвалою суду від 28.06.2024 повернута заявнику.

Як вбачається, вказана заява позивача надійшла не через Електронний кабінет Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд», а тому посилання заявника, що суд порушив вимоги ч. 6 ст. 14 ЦПК України є безпідставними.

Твердження позивача про непроведення судового засідання 02.07.2024 року через перебування судді у відпустці є помилковим. Зокрема, судове засідання на вказану дату не призначалося. Натомість судове засідання було призначене на 27.06.2024 року, яке не відбулося внаслідок взяття суддею дня відпочинку за чергування у вихідний день. При цьому, секретар судового засідання всіх учасників справ, призначених на 27.06.2024 року, які виходили на телефонний зв`язок, тобто відповідали на телефонні дзвінки, напередодні було повідомлено про зняття судових засідань з розгляду внаслідок відсутності судді у вказану дату.

Твердження про незначне навантаження суддів Октябрського районного суду м. Полтави спростовується статистичними даними за І півріччя 2024 року, оскільки середнє навантаження на суддів Октябрського районного суду м. Полтави є найбільшим у Полтавській області.

Отже, доводи заяви ОСОБА_1 про упередженість та необ`єктивність судді спростовуються матеріалами справи.

Доводи заяви про порушення вимог процесуального законодавства свідчать про незгоду з процесуальними діями судді, що само по собі не є підставою для відводу судді.

Ненаправлення матеріалів позовної заяви відповідачу спричинено неефективною роботою апарату суду та невжиттям невідкладних заходів щодо направлення таких матеріалів.

Повідомлення у заяві про відвід судді про направлення скарги до Вищої ради правосуддя не є підставою для відводу судді.

Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність заяви про відвід судді.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

в с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Гольник Л.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Гольник