Провадження № 4-с/175/37/24
29 жовтня 2024 року смт Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Шаповалової І.С.,
за участі секретаря судового засідання Ступак Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: заступник начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук Олександр Андрійович на бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича,-
Стислий виклад позицій сторін
ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О. А., якою просив визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О. А. за період із 07 грудня 2023 року до 20 вересня 2024 року щодо нерозгляду скарги ОСОБА_1 від 19 вересня 2022 року, поданої
у виконавчому провадженні №63340536, та неприйняття процесуального рішення у формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 за цією скаргою та ненаправлення копії вказаної постанови стягувачу ОСОБА_1 . В судовому засіданні скаржник підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні.
Заінтересована особа, дії якої оскаржуються- заступник начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук Олександр Андрійович, проти задоволення скарги ОСОБА_1 заперечував, зазначаючи, що правовою підставою для вчинення повторних дій за результатами розгляду скарги має бути ухвала суду про зобов`язання усунути порушення. Просив в задоволенні скарги відмовити.
Рух справи
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа: заступник начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук Олександр Андрійович на бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича.
23 жовтня 2024 року надано відзив на скаргу ОСОБА_1 , в якому заперечуючи проти задоволення скарги в цілому, заступник начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук Олександр Андрійович, аналогічно до наданих в судовому засіданні пояснень наголошував, що правовою підставою для вчинення повторних дій за результатами розгляду скарги має бути ухвала суду про зобов`язання усунути порушення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
30 листопада 2012 року у справі №2-6510/2011 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яке набрало законної сили 11 грудня 2012 року. Даним рішенням зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повторно виконати роботи відповідно до договору №ДК06/12-10 від 02 грудня 2010 року.
Відповідно до виконавчого листа 30.11.2012 року по справі №2-6510/2011 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено рішення, яке набрало законної сили 11.12.2012 року. Даним рішенням зобов`язано фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 повторно виконати роботи відповідно до договору №ДК06/12-10 від 02.12.2010 року. 21.01.2013 року виконавчий лист скеровано до виконання. За даним виконавчим листом неодноразово були відкриті та закриті виконавчі провадження, проте останнє виконавче провадження №63340536 відкрито за постановою державного виконавця Дніпровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Реутова Є.О.
30.11.2021 року державним виконавцем Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Донченко Є.М. прийнято постанову про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа у справі №2-6510/2011 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII) .
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21.01.2022 року у справі № 2-6510/2011 (провадження №4с-175/30/2021), залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.06.2022 року (провадження №22-ц/803/4192/22), визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Донченко Є.М. від 30.11.2021 у виконавчому провадженні № 63340536 про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа.
30.06.2022 року на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду від 29.06.2022 року у справі 2-3510/2011 (провадження № 22-ц/803/4192/2022) начальником Слобожанського ВДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжком Р.Ю. прийнято постанову про скасування постанови державного виконавця Слобожанського ВДВС Донченко Є.М. від 30.11.2021 року у виконавчому провадженні № 63340536 про повернення ОСОБА_1 . виконавчого листа.
19.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся до начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області ОСОБА_3 зі скаргою на постанову начальника Слобожанського ВДВС Дзіжка Р.Ю. від 30.06.2022 року про скасування постанови державного виконавця Слобожанського ВДВС Донченко Є.М. від 30.11.2021 року у виконавчому провадженні № 63340536 про повернення ОСОБА_1 . виконавчого листа на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404-VIII).
Постановою заступника начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровські області ОСОБА_3 від 03.10.2022 року за №23/2022 про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 у задоволенні скарги ОСОБА_1 від 19.09.2022 року відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 по справі №2-6510/2011 (провадження №4-с/175/19/2022), залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.05.2023 у справі №2-6510/2011 (провадження №22-ц/803/4146/23) і постановою Верховного суду від 08.09.2023 року у справі №2-6510/2011 (провадження №61-879св23), визнано незаконною і скасовано постанову заступника начальника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровські області Більчука Олександра Андрійовича №23/2022 від 03.10.2022 року про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою ОСОБА_1 від 19.09.2022 року. Ухвала Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 31.10.2022 по справі №2-6510/2011 (провадження №4-с/175/19/2022) набрала законної сили 17.05.2023 року.
03.11.2023 року ОСОБА_1 звернувся до заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області ОСОБА_3 з заявою про результати розгляду скарги від 19.09.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 07.02. 2024 року, залишеною без змін Постановою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року (Справа № 2-6510/11, провадження № 22-ц/803/4259/24) визнано неправомірною бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області ОСОБА_3 за період із 18.05.2023 року до 06.12.2023 року щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 від 19.09.2022 року, поданої у виконавчому провадженні №63340536, не прийняття процесуального рішення у формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 за скаргою від 19.09.2022 року та не направлення копії вказаної постанови стягувачу ОСОБА_1 .
У вказаній скарзі оскаржується протиправна бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області ОСОБА_3 за період із 07.12.2023 до 20.09.2024.
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Пунктом 2 розділу ХІІ «Порядок проведення перевірок законності виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, (далі Інструкція) посадові особи можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.
Згідно із частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до частин першої, другої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Таким чином, суд фактично візьме на себе повноваження інших державних органів (зокрема, повноваження державного виконавця), які передбачені нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, якщо буде задовольняти скарги про зобов`язання державного виконавця повторно розглядати скаргу та приймати відповідні постанови.
До подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня
2024 року у справі №175/2504/13.
Даючи оцінку посиланням особи дії якої оскаржуються - заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук Олександр Андрійович, проти задоволення скарги ОСОБА_1 щодо того, що правовою підставою для вчинення повторних дій за результатами розгляду скарги має бути ухвала суду про зобов`язання усунути порушення, суд зазначає таке.
У випадку, якщо прийняття рішення передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернулася особа, з урахуванням його правової оцінки, наданої у судовому рішенні.
Водночас, суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі №380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
За частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Абзацом 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.
Зважаючи на це та враховуючи, що норма абзацу 3 частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» містить імперативний припис, щодо складання постанови як виду процесуального документу, визнання судом незаконною і скасування постанови заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О.А. №23/2022 від 03.10.2022 року про результати перевірки законності виконавчого провадження №63340536 за скаргою від 19.09.2022 року не звільняє заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука О.А. від обов`язку повторно розглянути скаргу від 19.09.2022 року і за результатами повторного розгляду вказаної скарги прийняти законне і обґрунтоване рішення у формі постанови та не потребує додаткового зобов`язання його судом прийняти певне рішення.
На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку, що вимоги скарги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 260, 447-453 ЦПК України, суд,-
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: заступник начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - начальник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук Олександр Андрійович на бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)- начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича задовольнити.
Визнати неправомірною бездіяльність заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчука Олександра Андрійовича за період із 07.12.2023 до 20.09.2024 щодо не розгляду скарги ОСОБА_1 від 19.09.2022, поданої у виконавчому провадженні № 63340536, не прийняття процесуального рішення у формі постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження № 63340536 за скаргою від 19.09.2022 та не направлення копії вказаної постанови стягувачу ОСОБА_1 .
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання до Дніпровського апеляційного суду апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 30 жовтня 2024 року.

Суддя І. С. Шаповалова