"31" липня 2024 р. Справа № 363/3815/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючої судді Дьоміної О.П., за участі секретаря Ходасевич Д.К., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ліщишина І.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Левчук Ольга Борисівна, про стягнення відшкодування майнової шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 року адвокат Ліщишин І.В., в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернувся до Вишгородського районного суду Київської області із вказаним позовом у якому просив: стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача відшкодування майнової шкоди в межах вартості спадкового майна у розмірі 205 645 грн. та здійснити розподіл судових витрат.

Разом із позовною заявою представником позивача адвокатом Ліщишиним І.В. подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, до набрання законної сили рішенням у справі. В обґрунтування заяви адвокат зазначав, що позивач ОСОБА_1 є власником мотоцикла марки SUZUKI моделі BOULEVARD, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_1 , д/н НОМЕР_2 , 2005 року випуску, який зберігався в гаражному боксі за № НОМЕР_3 ГБК «Ветеран» по вул. Кургузова в м. Вишгороді. Проте, 07.08.2023 року у вказаному гаражному боксі сталася пожежа, внаслідок якої знищено вказаний транспортний засіб. Вказані обставини підтверджуються актом про пожежу від 08.08.2023 року, причина пожежі: вибух невстановленого вибухового пристрою. В свою чергу, СВ Вишгородського РУП ГУНП в Київській області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження за №0001455 від 07.08.2023 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, п. 1 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. Так, в ході досудового розслідування, встановлено причетність ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до пожежі в гаражному боксі за № НОМЕР_3 ГБК «Ветеран» та 08.08.2023 року йому повідомлено про підозру. Однак, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , 02.10.2023 року прокурором Вишгородської окружної прокуратури винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі смертю підозрюваного. Відповідно до висновку про вартість майна від 24.03.2024 року - ринкова вартість мотоцикла марки SUZUKI моделі BOULEVARD, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_1 , 2005 року випуску станом на 07.08.2023 року складає 205 645 грн. З викладеного вище вбачається, що внаслідок своїх неправомірних дій ОСОБА_3 знищив транспортний засіб, який належить ОСОБА_1 , чим завдав майнову шкоду останньому. Проте, згідно постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок вогнепального кульового поранення голови. 28.11.2023 року приватним нотаріусом Левчук О.Б. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 та 16.05.2024 року видано ОСОБА_2 , яка є дружиною померлого, свідоцтва на право про спадщину за реєстровими номерами 1490 та 1489 на право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Так, єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 та власником квартири є ОСОБА_2 . Представник позивача вказує, що підставою для накладення арешту на майно відповідачки є докази, що свідчать про наявність такого майна (грошей) та їх належність особі на праві власності. Крім того, накладення арешту не позбавляє відповідачку права володіння та користування відповідним майном та отримання прибутку, а лише позбавляє права на відчуження майна до моменту винесення рішення суду у справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 6-8 ст. 153 ЦПК України - заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України - забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України - заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема: обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За правилами ст. 150 ЦПК України - позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, зупиненням продажу описаного майна, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання. Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» - суд, при розгляді заяви про забезпечення позову, повинен з`ясувати характер спору, що виник між сторонами, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вказано у ч. 3 ст. 150 ЦПК України - заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У свою чергу співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час розгляду питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивача, на захист яких вжито заходів забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення ст. 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову з урахуванням співмірності із заявленими вимогами, відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладання арешту, або майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

При розгляду заяви, судом встановлено, предметом спору у даній справі є стягнення майнової шкоди з ОСОБА_2 у розмірі 205 645 грн. (вартість мотоцикла).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна за №388010781 від 24.07.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 (відповідачка) є власницею квартири АДРЕСА_2 .

Заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування того, що відповідачка дійсно буде ухилятись від виконання рішення суду (у випадку задоволення позову), чи не зможе виконати його через неплатоспроможність чи по іншим причинам.

Представником позивача долучено до матеріалів позовної заяви роздруківки з сайту «OLX» з яких вбачається, що на продаж виставлені дві квартири, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , ціна яких вказана 35 500 USD та 45 000 USD. При цьому, суд звертає увагу на те, що із вказаних роздруківок неможливо встановити ким саме було виставлено зазначені оголошення щодо продажу квартир, адже в них не зазначено автора та не можна дійти висновку, що саме ці квартири належать відповідачці, оскільки з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_3 , з загальною площею 68,2 кв. м. та житловою площею: 40,6 кв. м., а з розміщених оголошень вбачається, що на продаж виставлені квартири із загальною площею 37м2 та 53 м2.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09. 2020 року по справі за №753/22860/17).

Ненадання належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а лише посилання на це в заяві, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви про забезпечення позову (постанова Верховного Суду від 18.01.2023 року по справі за №755/9322/20).

Отже самого тільки припущення, без наведення обґрунтування, недостатнього для вжиття заходів забезпечення позову. Висловлене заявником припущення про те, що із-за неукомплектованості судів та значним навантаженням, розгляд справи може зайняти значний час, протягом якого відповідачка може вжити заходів з метою утруднення виконання судового рішення, є виключно суб`єктивним судженням, яке не підтверджується об`єктивними обставинами.

Крім того, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України - позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачеві і знаходиться у нього, а відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України - заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Проте квартира, на яку заявник просить накласти арешт, не є предметом спору, отже накладання арешту на квартиру є неспівмірним заходом забезпечення позову у справі за позовними вимогами про стягнення грошових коштів.

Таким чином, у заяві щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником, не встановлено реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення, або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду. А відтак, не зазначення заявником вказаних вище відомостей позбавляє суд можливості перевірити співмірність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Відповідно до встановленого в цивільному судочинстві принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, при розгляді заяви судом не встановлено доведеності співмірності заявлених позивачем заходів забезпечення позову (накладення арешту на квартиру) заявленим позовним вимогам, стягнення грошових коштів у сумі 205 645 грн.

Керуючись статтями 150-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ліщишина І.В. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.П. Дьоміна