Справа №345/5626/23
Провадження № 2/345/67/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.08.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Якиміва Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди в солідарному порядку, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області звернулася до суду з вказаним позовом.

Позовні вимоги мотивує тим, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України - звільнено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, а кримінальне провадження щодо них закрито. Як вбачається зі змісту зазначеної вище постанови ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обвинувачувались у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійному фонду України та в службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у затвердженні цих документів печаткою, їх підписанні, іншому підробленні документів, а також в складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійного фонду України. Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п.1 ч.2 ст.284 КПК України) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Також зазначає, що постанова Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 про закриття кримінального провадження є обов`язковою для суду у питанні, чи мали місце дії та чи вчинені вони цими особами. Вважає, що з огляду на приписи ч.6 ст.82 ЦПК України ті обставини, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вчинили дії, які полягали у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійному фонду України та в службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у затвердженні цих документів печаткою, їх підписанні, іншому підробленні документів, а також в складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійного фонду України, - доказуванню не підлягають. Зазначає, що при розгляді справи по суті дослідженню підлягають докази, які містяться в кримінальній справі № 1-52/12, з якої цей позов випливає. У вищевказаній постанові від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 судом встановлено, що ОСОБА_3 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 (померла), а через неї з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 вчинили дії, передбачені ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, що призвели до того, що за період з 25.11.2003 по 31.03.2010 з бюджету Пенсійного фонду України ОСОБА_6 було безпідставно нараховано та виплачено грошові кошти у вигляді пільгової пенсії на загальну суму 82027,52 грн.. Станом на 25.10.2023 залишок становить 46772,86 грн..

Представник позивача звертає увагу, що законодавство у деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди; доведення відсутності вини у спричиненні шкоди покладено на відповідача. Матеріальна шкода Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області спричинена відповідачами внаслідок їх спільних дій, тому у них виник солідарний обов`язок таку шкоду відшкодувати. У зв`язку з цим, просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь позивача в солідарному порядку майнову шкоду в сумі 46772,86 грн.

Ухвалою суду від 02.11.2023 відкрито провадження у справі, розгляд постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 23.11.2023 ухвалено розгляд проводити в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 04.01.2024 закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду.

27.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_3 , в якому вона зазначила, що просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди в сумі 46772,86 грн.. Вказує, що під час оформлення пенсійної справи ОСОБА_6 ніякої участі не приймала, оскільки 29.07.2004 року була звільнена з підприємства, знайома з ним не була. ОСОБА_6 було надано для призначення пенсії документи, а саме, з пенсійної справи вбачається, що довідки про пільговий стаж ОСОБА_6 підписані начальником відділу кадрів ОСОБА_5 , керівником підприємства ОСОБА_7 .. Вона записів про одержання шкідливого стажу не заповнювала, пенсійними справами не займалась, записів у трудову книжку не вносила.

27.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_2 , в якому вона зазначила, що просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди в сумі 46772,86 грн.. Вказує, що під час оформлення пенсійної справи ОСОБА_6 ніякої участі не приймала, знайома з ним не була. Матеріали пенсійної справи ОСОБА_6 та превельність призначення пенсії було підтверджено працівниками Калуського управління праці та соціального захисту населення, при проведенні комплексної ревізійної перевірки УПФУ в Івано-Франківській області. В жодній злочинній змові не перебувала, а свої посадові обов`язки виконувала у відповідності до існуючих на той час вимог.

28.11.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_4 , в якому вона зазначила, що просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди в сумі 46772,86 грн.. Вказує, що під час оформлення пенсійної справи ОСОБА_6 ніякої участі не приймала, знайома з ним не була. ОСОБА_6 було надано для призначення пенсії документи, з яких вбачається, що підписані начальником відділу кадрів ОСОБА_5 , керівником підприємства ОСОБА_7 .. Вона виконувала свої посадові обов`язки відповідно до вимог, а 20.03.2006 року вона вийшла на пенсію.

05.12.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача ОСОБА_1 .. У відзиві просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову про стягнення майнової шкоди в сумі 46772,86 грн.. Вказує, знайома з ОСОБА_6 не була. В зговір з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не вступала. ОСОБА_6 було надано для призначення пенсії документи, а саме, з пенсійної справи вбачається, що довідки про пільговий стаж ОСОБА_6 підписані начальником відділу кадрів ОСОБА_5 , керівником підприємства ОСОБА_7 .. Вона пенсійною справою не займалась, жодних документів для оформлення пенсійної справи не оформлювала.

04.03.2024 представником відповідачки ОСОБА_3 , ОСОБА_2 адвокатом Бульбою В.М. подано до суду клопотання, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування даного клопотання наводить обставини, які були зазначені його довірительками у відзивах на позов. Зазначає, що будь-які докази вини та причетності до заподіяння матеріальної шкоди ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відповідачок ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відсутні, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

04.03.2024 представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Гавриленком В.Г. подано клопотання про відмову у позові з тих підставі, що будь-які докази вини та причетності до заподіяння матеріальної шкоди ГУ ПФУ в Івано-Франківській області відповідачки ОСОБА_1 відсутні. Крім того, оскільки кримінальна справа № 1-52/12 про обвинувачення його довірительки за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України порушена понад 12 років, з даним позовом позивач звернувся 31.10.2023, а тому сплив стро позовної давності. На підставі наведеного просить відмовити у задоволенні позову.

22.03.2024 судом отримано відповідь (заперечення) на клопотання представника позивача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області адвоката Гавриленка В.Г.. Яка зазначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Звертає увагу, що час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Представник позивача вказує, що про порушення своїх прав по пенсійній справі ОСОБА_6 . Головне управління дізналось саме 23.12.2010 року, цивільний позов в кримінальному провадженні (справа №1-52/12) пред`явлено 11.10.2011 року. Постановою Калуського міськрайонного суду кримінальне провадження закрито 03.04.2023 (набрала законної сили 10.04.2023). Період з 11.10.2011 по 10.04.2023 не зараховується до позовної давності (ст. 265 ЦК). Цивільний позов в порядку передбаченому ЦПК України Головним управлінням подано 31.10.2023 року.

Відтак, представник позивача вважає, що ними не пропущено терміни загальної позовної давності, а саме три роки з моменту, коли Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області дізналося про порушення своїх прав.

В судове засідання представник позивача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області Градова І.М. подала заяву у якій вказала, що позов підтримує, просила задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві та розглядати справу її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання подала заяву в якій вказала, що позову не визнає, просила відмовити в позові з підстав зазначених у відзиві та розглядати справу у її відсутності та у відсутності її представника адвоката Гавриленка В.Г..

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання подала заяву в якій вказала, що позову не визнає, просила відмовити в позові з підстав зазначених у відзиві та розглядати справу у її відсутності.

Представник відповідачок ОСОБА_3 , ОСОБА_2 - адвокат Бульба В.М. в судове засідання подав заяву в якій вказав, що просить відмовити в позові з підстав зазначених у відзивах на позов ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та розглядати справу у його відсутності. Просить розглядати справу у відсутності відповідачки ОСОБА_2 ..

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання подала заяву в якій вказала, що позову не визнає, просила відмовити в позові з підстав зазначених у відзиві та розглядати справу у її відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України - звільнено ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України, а кримінальне провадження щодо них закрито. Також, як вбачається зі змісту зазначеної вище постанови, ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 обвинувачувались у зловживанні службовим становищем, тобто в умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійному фонду України та в службовому підробленні, тобто у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, у затвердженні цих документів печаткою, їх підписанні, іншому підробленні документів, а також в складанні та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам в особі Пенсійного фонду України.

До матеріалів справи також долучено розрахунок незаконно виплаченої пенсії ОСОБА_6 по п/с № НОМЕР_1 на загальну суму 46772,86 грн. (а.с.7), копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_6 по п/с № 133584 (а.с.10-82), які досліджувались безпосередньо в судовому засіданні за участю сторін.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статей 76, 81ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стаття 1166 ЦК України передбачає загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для настання деліктної відповідальності відповідно ст. 1166 ЦКУ необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди; б) протиправна поведінка заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, підставою деліктної відповідальності є вина. В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки, що призвела до заподіяння шкоди та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

Таким чином, позивач повинен довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавала шкоди та негативними наслідками.

При цьому суд зауважує, що в постанові Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 03.04.2023 у справі № 1-52/12 не встановлено вини відповідачів у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України. Відповідачі по справі також своєї вини не визнали. Також не встановлено, що шкода заподіяна саме ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Позивачем не надано до матеріалів справи достатніх доказів, які б підтверджували заподіяння відповідачами майнової шкоди позивачу.

Зокрема, до матеріалів справи долучено копію пенсійної справи ОСОБА_6 (документи, на підставі яких призначалась пенсія ОСОБА_6 ). Однак, позивачем не надано жодного доказу, що саме з вини відповідачів було безпідставно виплачено пенсію ОСОБА_6 ..

Судом також встановлено, що до матеріалів пенсійної справи пенсіонером були надані документи, на основі яких йому була призначена пенсія.

При цьому, стаття 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Однак ОСОБА_6 не виконав вимоги ст. 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а саме надав для призначення пенсії недостовірні документи, безпідставно отримані кошти в повному обсязі не повернув.

Крім того, пільгова пенсія ОСОБА_6 була призначені на підставі оригіналів документів, які були надані ВАТ «Оріана» та підписані посадовими особами даного товариства.

Частина 2 статті 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачає, що підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Також, як зазначено в ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Постановою ПФУ від 19.12.2003 № 21-1 затверджено «Інструкцію про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України».

Пункт 6 даної Інструкції передбачає відшкодування підприємствами витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, зокрема зазначено, що відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (п.6.1).

В п.6.4 даної Інструкції зазначено, що розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевихположень" Закону (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

Як зазначено в п.6.7 даної Інструкції, підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії.

Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 "Прикінцевих положень" Закону, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Таким чином, відшкодування пільгової пенсії, призначеної ОСОБА_6 , повинно було здійснюватися (у відповідності з положеннями вищезазначеної інструкції) ВАТ «Оріана». Позивачем не надано жодного доказу, що ВАТ «Оріана» не здійснило відшкодування пільгової пенсії, оплаченої ОСОБА_6 .. Тобто позивачем не доведено, що саме Головному Управлінню ПФУ в Івано-Франківській області завдана матеріальна шкода (безпідставно виплачена пенсія ОСОБА_6 ), а не підприємству, що здійснило відшкодування.

А тому, позивачем не доведено, що саме відповідачами, а не іншими особами, Головному управлінню ПФУ в Івано-Франківській області було завдано майнової шкоди в сумі 46772,86 грн., також не доведено, що саме Головному Управлінню ПФУ в Івано-Франківській області завдана матеріальна шкода, а не підприємству, що здійснило відшкодування, тому суд приходить до висновку, що в позові слід відмовити.

При цьому суд звертає увагу, шо клопотання представників відповідачів адвокатів Бульби В.М. та ОСОБА_8 про відмову в позові у зв`язку з пропуском строку позовної давності є безпідставним.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Отже, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з частиною другою статті 265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, має свої особливості, які полягають у тому, що згідно зі статтею 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні може бути пред`явлено не до будь-якої особи, а виключно до підозрюваного чи обвинуваченого, що у свою чергу вказує на початок перебігу в такому випадку строку позовної давності саме з моменту повідомлення особі про підозру, тобто коли особа визначена слідчим як така у відношенні якої достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення (стаття 276 КПК України).

У цій справі спір стосувався деліктних правовідносин, відшкодування шкоди, завданої злочином, де необхідно було встановити вину, яка є однією з обов`язкових підстав цивільно-правової відповідальності, на відміну, наприклад від відшкодування шкоди, завданої при дорожньо-транспортній пригоді чи за незаконне засудження, де вина не є обов`язком доведення для позивача.

Отже, зважаючи на вище зазначене, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Як зазначено у відповіді на відзив, перевірка щодо підтвердження пільгового стажу роботи проводилась Головним управлінням 23.12.2010 року. Отже, про порушення своїх прав по пенсійній справі ОСОБА_6 . Головне управління дізналось саме 23.12.2010 року, цивільний позов в кримінальному провадженні (справа №1-52/12) пред`явлено 11.10.2011 року. Постановою Калуського міськрайонного суду кримінальне провадження закрито 03.04.2023 (набрала законної сили 10.04.2023). Період з 11.10.2011 по 10.04.2023 не зараховується до позовної давності (ст. 265 ЦК). Цивільний позов в порядку передбаченому ЦПК України Головним управлінням подано 31.10.2023 року, що підтверджується штампом на позовній заяві. Відтак, позивачем не пропущено терміни позовної давності.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 81, 89, 258, 259, 263- 265, 268 273, 274 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди в солідарному порядку - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий