ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

03 грудня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 740/7708/23

Головуючий у першій інстанції - Олійник В. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1483/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів",

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2890989 у розмірі 42 242,30 грн, з яких: 9 000 грн - заборгованість за основною сумою боргу та 33 242,30 грн - за відсотками.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 01 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2890989, право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» № 17052023 від 17 травня 2023 року перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Відповідач зобов`язання за кредитним договором № 2890989 від 01 лютого 2022 року не виконував, у результаті чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 42 242,30 грн.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2024 року позов задоволено повністю. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором №2890989 від 01 лютого 2022 року: 9 000 грн заборгованості за кредитом, 33 242,30 грн заборгованості за процентами, а всього стягнуто 42 242,30 грн. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» 2 684 грн судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи судове рішення несправедливим, таким, що протирічить судовій практиці по аналогічним справам, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у позові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до необґрунтованості заявлених ТОВ «ФК «ЄАПБ» вимог, оскільки договір кредиту не містить реквізитів сторін, підпису позичальника, відсотки нараховувалися після закінчення строку кредитування, а позивачем не надано доказів отримання і зарахування на поточний рахунок відповідача грошових коштів від ТОВ «Лінеура Україна» та детального розрахунку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 не погоджується з вирішенням судом першої інстанції вимоги про стягнення з нього відсотків за кредитом, зазначаючи, що встановлена кредитним договором від 01 лютого 2022 року відсоткова ставка суперечить вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за якою максимальний розмір денної відсоткової ставки не може перевищувати 1%.

Стверджує про відсутність у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитним договором через ненадання позивачем доказів виконання ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу, сплати коштів у розмірі ціни продажу, та, як наслідок, набуття права грошової вимоги до відповідача.

У наданому відзиві ТОВ «ФК «ЄАПБ», не погоджуючись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просило скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Обґрунтовуючи доводи відзиву, позивач зазначає, що підписання кредитного договору № 2890989 від 01 лютого 2022 року здійснювалося електронним підписом ОСОБА_1 шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, указаний позичальником. Без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.

Зазначає, що первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» на відповідний запит надано додаткові докази, зокрема детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором, який надавався суду першої інстанції. Усі нарахування відсотків за порушення кредитного зобов`язання здійснювались виключно ТОВ «Лінеура Україна», ТОВ «ФК «ЄАПБ» не проводило жодних додаткових нарахувань та не застосовувало штрафних санкцій до відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що 01 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 2890989 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого товариство зобов`язалось надати клієнту грошові кошти у сумі 9 000 грн, строком на 360 днів. Договір підписано електронним підписом клієнта, відтвореним шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора (Е135).

Згідно з п. 1.4 цього договору передбачено тип процентної ставки - фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах:

- стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору.

- знижена процентна ставки становить 0,01% в день та застосовується відповідно до наступних умов.

Якщо клієнт до 03 березня 2022 року (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від товариства користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування зниженої процентної ставки є виключно його правом отримання індивідуальної знижки лише як учасника програми лояльності та лише за умови виконання ним вимог для її застосування, передбачених цим договором. Клієнт погоджується, повністю розуміє та проінформований, що у разі невикористання клієнтом права на отримання знижки (невиконання умов для отримання знижки) застосовується стандартна процентна ставка, при цьому застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. Якщо до клієнта не застосовується знижена процентна ставка відповідно до програми лояльності, то цей пункт договору не діє по відношенню до клієнта.

Згідно з п. 2.1. договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту.

Пунктом 4.4. договору передбачено, що у разі затримання клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, товариство має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі.

Відповідно до п. 9.9, підписуючи цей договір, клієнт підтвердив, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) вказана в ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Вебсайті; б) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування».

01 лютого 2022 року ОСОБА_1 електронним підписом підписав Паспорт споживого кредиту (а.с. 14-15).

Згідно із розрахунком заборгованості за договором № 2890989 від 01 лютого 2022 року про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 17 травня 2023 року, складеним ТОВ «Лінеура Україна», розмір заборгованості ОСОБА_1 складає 42 252,30 грн, з яких: 9 000 грн - тіло кредиту, 33 252,30 грн - відсотки за користування кредитом (а.с. 84-89).

Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (ТОВ «УПР») № 1-0103 від 01 березня 2024 року повідомило про успішне перерахування коштів на платіжну картку клієнта: 01 лютого 2022 року 18:13:13 на суму 9 000 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua 135074602, призначення платежу: зарахування 9 000 грн картку НОМЕР_1 грн (а.с. 83).

17 травня 2023 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) укладено договір факторингу № 17052023, згідно з п. 1.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою) та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно з додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору (а.с. 90-94).

Відповідно до п. 1.2. договору факторингу сторони погодили, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

17 травня 2023 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Лінеура Україна» підписано акт прийому-передачі реєстру боржників до договору факторингу № 17052023 від 17 травня 2023 року (а. с. 20).

Відповідно до реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 17052023 від 17 травня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 2890989 в сумі 42 242,30 грн, з яких: 9 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 33 242,30 грн - сума заборгованості за процентами (а. с. 95-96).

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим ТОВ «ФК «ЄАПБ», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2890989 від 01 лютого 2022 року складає 42 242,30 грн (а.с. 22).

Звернувшись з позовом про стягнення заборгованості, ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилалося на невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення у встановлений строк грошових коштів, указуючи, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за грошовими зобов`язаннями.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

За приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Статтею 3 ЗУ «Про електрону комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно зі ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч. 6 цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ст. 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; 2) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; 3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилами ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За приписами ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Приписами ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Проаналізувавши наведені норми та обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Матеріалами справи підтверджено, 01 лютого 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2890989, його підписання здійснено електронним підписом позичальника відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (Е135), який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаного позичальником при укладанні кредитного договору.

Як у заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 заперечує факт підписання електронним підписом з відтворенням одноразового ідентифіксатора договору, на який посилається позивач.

Використання для підписання договорів електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який містить тільки комбінацію цифр, узгоджується із вимогами законодавства.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Підписання електронного договору за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто укладення договору без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету не є можливим (висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 31 серпня 2022 року у справі № 280/4456/20, від 09 лютого 2023 року у справі № 640/7029/19).

Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Матеріали справи не містять даних щодо звернення ОСОБА_1 до правоохоронних органів з приводу використання третіми особами його персональних даних. Указане, на думку колегії суддів, свідчить саме про волевиявлення відповідача щодо встановлення кредитних правовідносин з ТОВ «Лінеура Україна».

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 посилався на відсутність у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитним договором, указуючи, що відсутні докази виконання ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» договору факторингу, сплати коштів у розмірі ціни продажу, та, як наслідок, набуття права грошової вимоги до відповідача.

Так, за змістом договору факторингу № 17052023 від 17 травня 2023 року перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстр боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 , а саме договір факторингу № 17052023, укладений 17 травня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» з первісним кредитором, акт прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу № 17052023 від 17 травня 2023 року та Реєстр боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 17052023 від 17 травня 2023 року.

Факт сплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» за відступлення ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги згідно з договором факторингу № 17052023 від 17 травня 2023 року підтверджено наявною у справі копією платіжної інструкції № 19706 від 19 травня 2023 року (а.с. 97).

Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» з повернення боргів», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором.

Твердження ОСОБА_1 про відсутність доказів перерахування на його банківську картку грошових коштів спростовуються наступним.

12 березня 2019 року між ТОВ «Лінеура Україна», з яким ОСОБА_1 уклав кредитний договір, та ТОВ «УПР», яке надає послуги з переказу грошових коштів в національній валюті без відкриття рахунків, укладено договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01. Саме ТОВ «УПР» 01 лютого 2022 року перерахувало на платіжну картку НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 9 000 грн, що підтверджується повідомленням товариства.

Відповідач, заперечуючи проти надходження кредитних коштів на його банківську картку, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, належних письмових доказів на підтвердження відсутності у нього банківської картки з номером НОМЕР_1 або не перерахування на цю картку у спірний період суми за кредитом не надав, хоча не був позбавлений можливості надати суду відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх заперечень.

Доводи ОСОБА_1 про нарахування відсотків поза межами строку кредитування не знайшли свого підтвердження.

З наявного у справі розрахунку заборгованості (а.с. 84-89) вбачається, що з 01 лютого 2022 року (дати укладення договору) по 24 лютого 2022 року відсотки нараховувались за зниженою процентною ставкою у розмірі 0,01% в день, що становило 0,90 грн на добу.

У період з 25 лютого 2022 року по 25 квітня 2022 року первісний кредитор ТОВ «Лінеура Україна» не здійснював нарахування відсотків у зв`язку з військовою агресією РФ проти України.

З 26 квітня 2022 року по 24 жовтня 2022 року нарахування відсотків здійснювалося за ставкою 0,99% в день (89,1 грн на добу).

З 25 жовтня 2022 року по 27 січня 2023 року (дата закінчення строку дії договору) відсотки нараховувалися за стандартною процентною ставкою у розмірі 1,99% в день, що становило 179,1 грн на добу.

Таким чином, нарахування відсотків здійснено в межах погодженого сторонами строку кредитування, який становить 360 календарних днів. З 28 січня 2023 року, тобто після закінчення строку кредитування, нарахування ОСОБА_1 відсотків не здійснювалося. ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту набуття права вимоги до відповідача нарахування відсотків за користування кредитом не проводилося (а.с. 22).

Апеляційний суд вважає безпідставним посилання ОСОБА_1 на те, що встановлена кредитним договором відсоткова ставка суперечить вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», за якою максимальний розмір денної відсоткової ставки не може перевищувати 1%.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, який набрав чинності 24 грудня 2023 року, тобто після укладення договору № 2890989 від 01 травня 2022 року та після закінчення строку його дії.

Крім цьогого, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» визначено, що положення ч. 5 ст. 8 вказаного Закону щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки, вводиться в дію поетапно, а саме протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Так протягом перших 120 днів установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 2,5%, протягом наступних 120 днів - 1,5%.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживжий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Кредитний договір № 2890989 укладено 01 лютого 2022 року, тобто до внесення змін до Закону України «Проспоживче кредитування», строк дії наведеного договору закінчився 27 січня 2023 року відповідно до п. 1.3 цього договору, а продовження строку кредитування, тобто строку кредитного договору, не відбувалось. Отже, посилання скаржника на норми ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що знайшли підтвердження доводи позову про неналежне виконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань за договором № 2890989 від 01 лютого 2022 року та необхідність стягнення з нього на користь позивача заборгованості як за тілом кредиту, так і за відсотками.

Ураховуючи наведене, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ». Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 серпня 2024 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко