Справа №:755/4591/16-ц
Провадження №: 2/755/91/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" жовтня 2024 р. місто Київ

Дніпровський районний суд м. Києва у складі: головуючий суддя САВЛУК Т.В., розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва питання про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний» про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

17 листопада 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий - суддя Ластовка Н.Д.) ухвалено рішення про відмову у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний» про поділ майна подружжя.

16 січня 2017 року Апеляційним судом міста Києва постановлено ухвалу про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 . Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року - залишено без змін.

19 грудня 2018 року Верховним Судом України винесено постанову про задоволення касаційної скарги ОСОБА_1 .

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 16 січня 2017 року - скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

04 лютого 2019 року суддею Дніпровського районного суду міста Києва Виниченко Л.М. постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний» про поділ майна подружжя, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30 жовтня 2019 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Виниченко Л.М.) постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Розглядати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний» про поділ майна подружжя за правилами загального позовного провадження та призначити до підготовчого судового засідання.

06 вересня 2023 року керівником апарату Дніпровського районного суду міста Києва О.С. Корович винесено розпорядження №506 «Щодо проведення повторного автоматизованого розподілу судових справ».

06 вересня 2023 року на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддя вказану цивільну справу передано у провадження головуючому судді Савлук Т.В.

14 вересня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва (головуючий суддя Савлук Т.В.) постановлено ухвалу про прийняття до свого провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний» про поділ майна подружжя.

Розгляд справи розпочати повторно в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Призначити підготовче судове засідання на 13 жовтня 2023 року на 12 годину 00 хвилин, яке відбудеться у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. О. Кошиця, 5, зал судових засідань № 7).

Завданням підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті. ( ст. 189 Цивільного процесуального кодексу України)

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Підготовче провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи (частина перша статті 197 ЦПК України).

Суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених частиною другою статті 223 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 197 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні. (ч.2 ст. 198 ЦПК України)

Виходячи зі змісту вказаних процесуальних норм, підготовче провадження має бути проведено протягом встановлених строків, а неявка належним чином повідомленого про дату та час підготовчого засідання учасника цивільного процесу за загальним правилом не перешкоджає проведенню підготовчого засідання.

Як убачається з матеріалів цивільної справи, після постановлення ухвали суду від 14 вересня 2023 року (головуючий суддя Савлук Т.В.) про прийняття до свого провадження цивільної справи та повернення до стадії підготовчого провадження, 09 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про оголошення в судовому засіданні перерви для надання стороні позивача часу для підготовки нового клопотання про призначення судової експертизи та нових клопотань, які потребують вирішення в підготовчому судовому засіданні.

В наступні судові засідання, які призначено на 24 квітня 2024 року на 11.30 годину, 04 червня 2024 року на 11.00 годину, 19 червня 2024 року на 12.30 годину, 23 липня 2024 року на 12.00 годину, 23 вересня 2024 року на 12.00 годину, 21 жовтня 2024 року на 11.30 годину, 30 жовтня 11.00 годину - позивач та представник позивача в підготовче судове засідання не з`явились, про дату слухання справи повідомлялись шляхом направлення викликів до суду засобами поштового зв`язку та смс повідомленнями за номерами мобільних телефонів позивача та представника.

19 червня 2024 року (вх.№34732) від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про проведення підготовчого судового засідання у його відсутність та призначити справу до судового розгляду по суті.

Представник відповідача - ГБК «Лівобережний» в підготовче засідання не з`явився, заяв (клопотань) з процесуальних питань до суду не подавали.

Учасники цивільного процесу в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В зв`язку з неявкою сторін фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до вимог ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, не здійснювалось.

Дослідивши наявні у справі докази стосовно належного повідомлення учасників цивільного процесу про час та місце розгляду, суд приходить до висновків про наявність підстав для залишення позову без розгляду з підстав, передбачених ч. 5 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, виходячи з наступного.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

За змістом положень ч.3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

За нормою частини першої та другої статі 211 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Процесуальний закон цивільного судочинства в жодній зі статей не містить заборони чи обмеження залишати позов без розгляду на стадії підготовчого провадження. Окрім того, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд може постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду. Отже, постановлення такого судового рішення, за наявності належної підстави, є не тільки правом, а й обов`язком суду складовою виконання ним завдань підготовчого провадження.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частина п`ята статті 223 ЦПК України).

Виходячи із загального обсягу наявних у цивільній справі доказів убачається, що позивач та представник позивача повторно не з`явились в судові засідання та не надали докази, які мали підтвердити поважні причини неявки в судові засідання, на стадії розгляду справи по суті позивач не скористалась процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у її відсутності, в той же час проведення підготовчого судового засідання без участі позивача суперечить положенням цивільного процесуального законодавства, оскільки позивач розпоряджаючись своїми правами щодо визначення підстав та предмету спору на власний розсуд, має право відмовитися від позову, досягнути примирення, вчиняти інші процесуальні дії, а суд при здійсненні правосуддя має сприяти як всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, так і здійсненню сторонами їх прав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз п.3 частини першої ст.257 ЦПК України та положень ст.223 цього Кодексу свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання. Тобто вказує на врахування судом поважності причин неявки позивача до суду та повідомлення про причини нявки. Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого, кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Таким чином, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив причин неявки, так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже,навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача. (Постанова ВС від 28.03.2023 року по справі № 711/7486/19, провадження № 61-10183св21 (ЄДРСРУ № 109871528))

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30.09.2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07.12.2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20.01.2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати,чи відкласти судове засідання заклопотанням сторін,а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні»

Згідно положень статті 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний» про поділ майна подружжя, оскільки вищенаведені обставини свідчать про втрату позивачем інтересу у вирішенні даного спору по суті, в той же час з урахуванням предмету спору та суб`єктивного складу сторін проведення підготовчого судового засідання у відсутності позивача та його представника суперечить нормам цивільного процесуального законодавства та не сприятиме всебічному і повному з`ясуванню обставин справи та здійсненню сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 131, 223, 257, 258, 260, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Гаражно-будівельного кооперативу «Лівобережний» про поділ майна подружжя, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 257 Цивільного процесуального кодексу України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Інформацію по справі можна отримати на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі інтернет http://dn.ki.court.gov.ua.

С у д д я :