Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2-о/733/18/24
Єдиний унікальний №733/347/24
Рішення

Іменем України

06 серпня 2024 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого - судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

заінтересованих осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та

представника Міністерства оборони України ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Ічня цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

установив:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що з 07 травня 2005 року по 17 лютого 2009 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 . Від даного шлюбу вони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З вересня 2017 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках та проживала однією сім`єю із чоловіком. Вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм будинку: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту. Після військового нападу рф та оголошення військового стану ОСОБА_5 був призваний на військову службу. 16 серпня 2023 року під час участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і стримуванні збройної агресії рф чоловік загинув. Оскільки вона має право на отримання одноразової соціальної допомоги у зв`язку зі смертю свого чоловіка, просила встановити факт її проживання разом із чоловіком однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з вересня 2017 року до дня його загибелі.

Ухвалою судді від 19 лютого 2024 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у даній справі за правилами окремого провадження (а.с. 22); 09 квітня 2024 року до суду надійшло клопотання від представника заявниці ОСОБА_2 про залучення до участі в справі в якості заінтересованої особи Міністерство оборони України (а.с. 31), яке ухвалою суду від 09 квітня 2024 року було задоволене (а.с. 32); 26 квітня 2024 року представником заінтересованої особи Міністерства оборони України надано клопотання, в якому останній просить проводити всі судові засідання по справі в режимі відеоконференції (а.с. 54-55), яке ухвалою суду від 29 квітня 2024 року було задоволене (а.с. 61); 15 травня 2024 року до суду надійшло клопотання від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України надано про долучення матеріалів по справі (а.с. 79).

26 квітня 2024 року представник Міністерства оборони України ОСОБА_9 надав суду пояснення по справі, в якому зазначив, що вважають заяву ОСОБА_1 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Так, факт спільного відпочинку заявниці з померлим, спільна присутність на святах, їх особиста телефонна переписка, самі по собі без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між заявницею та ОСОБА_5 склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні подружжю, про що вказано у висновках Верховного Суду. Показання свідків та спільні фотографії не можуть свідчити про факт спільного проживання сторін однією сім`єю без державної реєстрації (висновки Верховного Суду у постанові від 12.12.2019 у справі № 466/3769/16 і ін.). Вважає, що належними доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є докази спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, що вказують на наявність усталених між сторонами відносин, притаманних подружжю. Оскільки належних, допустимих і достатніх доказів про проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю заявницею не надано, відповідно відсутні підстави для визнання такого факту доведеним. Крім того, оскільки заявниця із загиблим не перебували у шлюбі, тому рішення щодо спільного проживання не вплине на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, так як на її отримання має право дружина, яка не взяла шлюб повторно, при цьому заявниця на день смерті ОСОБА_5 не мала права на виплати одноразової грошової допомоги(а.с. 39-55).

Пояснень щодо заяви ОСОБА_1 від інших заінтересованих осіб не надійшло.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали заяву та просили її задовольнити із зазначених у ній підстав.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 та пояснила, що остання доводиться їй матір`ю, а померлий ОСОБА_5 - батьком. Починаючи з 2017 року батьки проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу до дня смерті ОСОБА_5 , вели спільне господарство, обробляли присадибну ділянку, мали спільний бюджет, купували разом меблі та транспортні засоби.

Заінтересована особа ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви ОСОБА_1 та пояснила, що померлий ОСОБА_5 доводився їй сином. Починаючи з 2017 року останній разом з ОСОБА_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу до дня смерті ОСОБА_5 , вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки.

Представник відповідача Міністерства оборони України ОСОБА_9 в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, щодо задоволення заявлених вимог заперечував з підстав викладених у поясненнях на заяву у справі. Просив у задоволенні вимог ОСОБА_1 відмовити.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у судовому засіданні показали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 з 2017 року дійсно проживали разом як чоловік та дружина до моменту смерті ОСОБА_5 , які вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, показання свідків, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім є сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім`ї: спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків, які визначені ч. 2 ст. 3 СК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема, докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю. Факт спільного проживання, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом вказаного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю. Подібні висновки містяться у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 квітня 2020 року у справі № 180/2536/18 (провадження № 61-18579св19), від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено, що з 07 травня 2005 року по 17 лютого 2009 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який на підставі рішення Ічнянського районного суду № 2-138/2009 від 17 лютого 2009 року було розірвано (а.с. 9).

Від спільного проживання в шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_3 (а.с. 8).

Згідно акта обстеження матеріально-побутових умов від 05 вересня 2023 року вбачається, що ОСОБА_5 проживав однією сім`єю разом з ОСОБА_1 та їх донькою ОСОБА_3 з вересня 2017 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . За період їх спільного проживання вони вели господарство, мали взаємні права та обов`язки (а.с. 11).

Даний факт підтверджується також спільними фотографіями (а.с. 17), особистою перепискою, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною (а.с. 15-16).

Відповідно до довідки № 54 від 05.09.2023 року, виданої Відділом «Центр надання адміністративних послуг» Парафіївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

18 серпня 2023 року ОСОБА_4 отримала сповіщення від Міністерства оборони України ІНФОРМАЦІЯ_5 № 1В/1751, що її син - солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , стрілець-помічник гранатометника 2 відділення 3 взводу 6 роти 2 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_1 під час виконання бойового завдання поблизу населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької 16 серпня 2023 року загинув. Вище зазначене сповіщення є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством України порядку (а.с. 12).

Згідно довідки № 5777 від 19 серпня 2023 року причиною смерті ОСОБА_5 є вибухова травма внаслідок військових дій (а.с. 13).

Смерть ОСОБА_5 підтверджується копією відповідного свідоцтва серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

Згідно наданих представником Міністерства оборони України ОСОБА_8 додаткових матеріалів вбачається, що заяви про виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 подали ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 94-95, 97-98, 100-101).

Згідно висновку ІНФОРМАЦІЯ_7 № 5/20301с від 21 грудня 2023 року право на одержання одноразової грошової допомоги на померлого ОСОБА_5 мають ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 82-83).

Відповідно до листа Головного управління соціальної підтримки, адресованого головному управлінню військової юстиції № 220/74/610-в від 02.05.2024 року, за результатами розгляду Комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги матері та дочці загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 в розмірі 2/3 частини 15 000 000 грн, в сумі 10 000 000 грн в рівних частках кожній (протокол від 19.04.2024 року № 76/168). Станом на 08.05.2024 року кошти для виплати першого етапу виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 2 000 000 грн. перераховано на рахунок Командування Збройних сухопутних військ ЗСУ для подальшого перерахування їх до Чернігівського ОТЦКСП. За результатами розгляду документів колишньої дружини ОСОБА_1 загиблого ОСОБА_5 з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 19.04.2024 року прийнято рішення про направлення документів на доопрацювання. Станом на 08.05.2024 року одноразова допомога в розмірі 1/3 - 5 000 000 залишається не розподіленою (а.с. 80-81).

Відповідно до частин першої, другої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Нормами ч. 1, 2 статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Чинним законодавством України встановлено, що "сім`єю" на відміну від "шлюбу" є проживання осіб, пов`язаних спільним побутом, та у яких є взаємні права та обов`язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім`ї не існує спеціального порядку реєстрації.

Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб.

Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

З наведених положень можливо встановити ознаки подружніх відносин, зокрема ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї, наявність усталених відносини, що притаманні подружжю, спільне проживання.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

За змістом ст.77-79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У пункті 27 Постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Як встановлено під час розгляду справи, встановлення факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу надасть заявнику підстави для реалізації свого права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, користуватись пільгами, які передбачені законодавством для членів сім`ї загиблого воїна.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать:

діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав;

вдова (вдівець);

батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті);

внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли);

жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили;

утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Згідно ч. 1 ст. 16-3 вказаного вище закону одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Постановою від 28.02.2022 № 168, «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» встановлено розмір одноразової грошової допомоги з 24.02.2022 р. - 15 000 000,00 грн.

Відповідно до п. 3, 12 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного, резервіста або особи, звільненої з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення її з військової служби, - дата смерті, зазначена у свідоцтві про смерть. Одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 4 цього Порядку, за відсутності особистого розпорядження призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою або заявою їх законних представників.

Згідно п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів встановлено, що заявниця ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_5 проживали однією сім`єю з вересня 2017 року і до смерті останнього, разом систематично вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, виховували спільну дитину, дбали про утримання спільного житла. Зазначене свідчить про те, що між ними як жінкою та чоловіком склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, та є підтвердженням факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

Встановлення факту проживання однією сім`єю породжує юридичні наслідки для заявниці, вона зможе скористатися правом на отримання передбачених законом пільг та виплат як член сім`ї загиблого військовослужбовця.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог про встановлення факту, що має юридичне значення: проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а саме: проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з вересня 2017 року до смерті останнього, оскільки іншим шляхом його встановити неможливо.

Посилання заінтересованої особи Міністерства оборони України про те, що заявницею не надано належних, допустимих і достатніх доказів про проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю суд відхиляє, так як вони спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які є належними та допустимими і такими, що підтверджують предмет доказування.

Також суд відхиляє твердження представника заінтересованої особи Міністерства оборони України про те, що рішення щодо спільного проживання не вплине на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зважаючи на те, що заявниця із загиблим не перебували у шлюбі, яка на день смерті останнього не мала права на виплати одноразової грошової допомоги, оскільки судом встановлено, що така допомога ще не виплачена, проти виплати якої ОСОБА_1 заінтересовані особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не заперечують, при цьому у разі відмови заявниці у призначенні такої допомоги, остання може оскаржити дії суб`єкта владних повноважень у порядку адміністративного судочинства.

Крім того, судом береться до уваги те, що у ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» були внесені зміни, відповідно до яких до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, були також віднесені жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили передбаченої цією постановою.

Вказані особи можуть реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи.

Керуючись статтями 12, 19, 76-79, 81, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, статтями 1, 3, 4, 21, 27, 36 Сімейного Кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з вересня 2017 року по день смерті останнього.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заявник: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .

Заінтересована особа: Міністерство оборони України, місце знаходження: пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, .

Повне судове рішення складено 07 серпня 2024 року.

Головуючий суддя В.М.Овчарик