УХВАЛА

25.11.2024

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.

секретар судового засідання Кузема О.Г.,

у відсутності учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з поданою скаргою, в останній заявлено наступні вимоги:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тамаря І.М., що пов`язані з невірним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 199/13795/13-ц від 17 лютого 2014 р.;

- зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тамаря І.М. провести перерахунок заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження № 43213831 з урахуванням квитанцій, поданих боржником ОСОБА_1 , щодо перерахування коштів ОСОБА_1 сплачених на рахунок ОСОБА_2 на утримання дітей.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває на виконанні виконавчий лист №199/13795/13-ц від 17 лютого 2014 р., виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей.

Боржник щомісяця без жодного прострочення платежу приблизно в однакові дні місяця у визначеному рішенням суду розмірі сплачував на особистий банківський рахунок стягувача аліменти на утримання власних дітей, що підтверджується довідкою про відсутність заборгованості зі сплати аліментів від 24 січня 2023 р. №5101, виданої Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на 01 січня 2023 р. заборгованість відсутня.

27 серпня 2024 р. постановою старшого державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дрозд Ю.С. було передано до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 199/13795/13-ц, виданий 17.02.2014 р.

04 вересня 2024 р. постановою державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тамаря І.М. прийнято виконавче провадження № 43213831 з примусового виконання виконавчого листа № 199/13795/13-ц виданого 17.02.2014 р.

12 вересня 2024 р. ОСОБА_1 звернувся до Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з заявою про перерахунок заборгованості по аліментам та наданням довідки про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, та -7 листопада 2024 р. отримав відповідь, в якій зазначено, що на виконанні Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавчий лист № 199/13795/13-ц від 17.02.2014 р., виданий Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей.

Відповідно до наданих квитанцій, платежі для врахування в розрахунок заборгованості зі сплати аліментів в АСВП 43213831 згідно додатку 15 до Інструкції з організації з примусового виконання рішень (пункт 4 розділу ХV1) по виконавчому листу № 199/13795/13-ц від 17.02.2014 р. повідомляємо, що в призначенні платежу не вказано прізвище, ім`я, по батькові та РНОКПП отримувача, у зв`язку з чим неможливо однозначно ідентифікувати вказані платежі, як сплату аліментів на користь стягувача по виконавчому провадженню 43213831 ОСОБА_2 , та у зв`язку з чим відсутні підстави для врахування вказаних платежів в межах примусового виконання виконавчого провадження.

Нарахована заборгованість становить 113 460,09 грн.

На переконання ОСОБА_1 , державним виконавцем безпідставно та незаконно не взято до уваги та не було враховано квитанції, де в призначенні платежу вказано "аліменти".

Учасники справи не скористалися правом брати участь у судових засіданнях; в окремо поданій суду заяві заявник просив суд про розгляд справи у його відсутності.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду(ч. 2 ст. 450 ЦПК України).

Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №199/13795/13-ц від 17 лютого 2014 р., виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дітей.

На даний час виконавче провадження перебуває у провадженні державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тамаря І.М., за підрахунком якої ОСОБА_1 нарахована заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 113 460,09 грн.

Згідно наданих ОСОБА_1 платіжних доручень, він перераховував на банківську карту стягувача грошові кошти, та за його підранком заборгованість зі сплати аліментних платежів відсутня.

На підтвердження відсутності заборгованості за сплати аліментів ОСОБА_1 також надав довідка про відсутність заборгованості зі сплати аліментів від 24 січня 2023 р. №5101, видана Першим Правобережним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), та розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого станом на 01 січня 2023 р. заборгованість відсутня.

ОСОБА_1 заперечує правомірність дій державного виконавця.

Дослідив докази в межах заявлених суду вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги, враховуючи наступне.

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно зі ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, надходження виконавчого документа на виконання від стягувача. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

У частині третій статті 195 СК України зазначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Державним виконавцем Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснено розрахунок заборгованості по аліментах у виконавчому проваджені № 43213831, з якого вбачається, що мені ОСОБА_1 , нарахована заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 113460,09 грн.

З вказаного розрахунку вбачається, що державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості по сплаті аліментів на підставі даних, які містяться у наявних матеріалах виконавчого провадження, проте, не враховано платежі, в яких у графі призначення платежу зазначено «аліменти».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №642/6906/16-ц (провадження № 61-26229св18) зазначено, що боржник стверджував, що грошові кошти сплачував як добровільну виплату аліментів. Будь-яких доказів на підтвердження наявності інших зобов`язань боржника перед стягувачем до суду не надано, як і не надано доказів на підтвердження відмови стягувача від отримання банківських переказів від боржника. Суд врахував, що при грошових переказах через термінал самообслуговування банку у платника не було технічної можливості самостійно зазначати призначення платежу, всі платежі позначалися як «поповнення банківської картки в терміналі самообслуговування».

У постановах від 18 листопада 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-7500св20) та від 26 травня 2021 року у справі № 569/11466/20 (провадження № 61-1534св21) Верховний Суд зробив висновки, що виконавець повинен враховувати кошти, сплачені боржником на користь стягувача, оскільки чинне законодавство не передбачає права та обов`язку у виконавця вимагати від боржника надання квитанцій із зазначенням призначення грошових переказів на ім`я стягувача й не враховувати безпосередньо копії наданих квитанцій.

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2023 року у справі № 199/2951/21 (провадження № 61-1769св23) вказано, що між стягувачем та боржником немає інших грошових зобов`язань, окрім аліментних. Стягувач не заперечувала отримання від боржника тих грошових переказів, де вона була зазначена отримувачем, а матеріали справи не містять відомостей щодо відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником. Наведене свідчить про часткове добровільне виконання боржником свого обов`язку зі сплати аліментів. Враховуючи, що боржник надав копії квитанцій про здійснення платежів на користь стягувача, у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з вимогами ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Згідно ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Пунктом 13 постанови Пленуму ВСУ "Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року N14 передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів).

Відповідно до ст.ст. 129, 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України судове рішення, що набрало законної сили, обов`язкове для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України "Про виконавче провадження"). Крім цього, серед обов`язків виконавця також закріплено здійснення заходів примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На переконання суду, ОСОБА_1 виконав обов`язок доказування: суд погоджується із слушністю доводів боржника щодо того, що квитанції без зазначення прізвища та РНОКПП стягувача, проте із зазначеним призначення платежу «аліменти», у яких зазначені суми регулярних платежів, визначених при обчисленні розміру аліментів, дати їх здійснення, а саме приблизно в одні й ті самі дні місяця, та які надані на підтвердження сплати боржником на користь стягувача аліментів, мали бути враховані державним виконавцем при обрахунку заборгованості за аліментами. Стягувач не відмовлялася від отримання грошових переказів від боржника, не зверталася до державного виконавця щодо вчинення будь яких дій, оскільки не сплачуються аліменти, крім того суду не надано доказів про наявність у боржника зі стягувачем інших грошових зобов`язань, окрім грошового зобов`язання з утримання дітей, у зв`язку з чим для суду наявні підстави для постановлення ухвали про відмову в її задоволенні.

Керуючись ч. 1 та ч. 3 ст. 3, п. 1 ч. 1 ст. 258, ст.ст. 260- 261, ч. 1 ст. 447, ч. 1 ст. 450, ч. 1 та ч. 2 ст. 451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де заінтересована особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірною відмови та про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тамаря І.М., що пов`язані з невірним розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому листу № 199/13795/13-ц від 17 лютого 2014 р.

Зобов`язати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тамаря І.М. провести перерахунок заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження № 43213831 з урахуванням квитанцій, поданих боржником ОСОБА_1 , щодо перерахування коштів ОСОБА_1 сплачених на рахунок ОСОБА_2 на утримання дітей.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Дата підписання ухвали 02.12.2024 р.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Спаї