ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7424/24 Справа № 211/1735/24 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Остапенко В.О., Тимченко О.О.

секретар судового засідання - Юрченко Г.О.

сторони:

позивачка ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Ніколенко Д.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, та повне судове рішення складено 14 травня 2024 року -
В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання.
Позовна заява мотивована тим, що позивачка є студенткою 1 курсу Чернівецького інституту ПрАТ «ВНЗ «МАУП», заочної форми навчання, за контрактом, термін навчання з 30 листопада 2023 року по 31 травня 2028 року.
Наразі позивачка не працює, інших джерел доходу не має. Відповідач у справі є батьком позивачки, раніше за рішенням суду він сплачував аліменти на її утримання до набуття повноліття.
Оскільки, наразі, відповідач ОСОБА_2 добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки ОСОБА_1 , вона змушена звернутися з даним позовом до суду та просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, щомісячно, починаючи стягнення з 01 березня 2024 року і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення 23 років, або завершення навчання, в залежності від того, яка подія настане раніше.
Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 травня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто аліменти з ОСОБА_2 на користь та на утримання ОСОБА_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 14.03.2024, але не більш ніж до досягнення повнолітньою дитиною двадцяти трьох років за умови продовження навчання.
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 гривень 20 копійок.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилається на порушення судом норм процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким відмовити в заявлених позовних вимогах в повному обсязі.
Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції при розгляді справи залишив поза увагою, що до матеріалів справи долучені копії документів про навчання позивачки, а саме: копія довідки № 111 від 06 грудня 2023 року про зарахування ОСОБА_1 до Чернівецького інституту ПрАТ «ВНЗ «МАУП», як студентки групи ВШБчн 12 23 Б1ЕФБ (4, 6з) за спеціальністю менеджмент заочної форми навчання, копія довідки № 1 від 09 лютого 2024 року про сплату ОСОБА_1 вартості навчання у сумі 12 800 гривень 00 копійок, та оскільки справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оригінали долучених документів не були оглянуті судом, в такому випадку, вони не можуть слугувати належними та допустимими доказами.
Крім того, відповідач зазначає, що матеріали справи не містять контракт про навчання позивачки у Чернівецькому інституті ПрАТ «ВНЗ «МАУП», як студентки групи ВШБчн 12 23 Б1ЕФБ (4, 6з) за спеціальністю менеджмент заочної форми навчання, на аркуші справи 10 міститься контракт на навчання за програмою «Подвійний диплом» у Вищій Школі Внутрішньої Безпеки в м. Лодзь (Польща), без дати його укладання, підписаний однією стороною позивачкою.
В матеріалах справи відсутній належний доказ сплати вартості навчання, у сумі 12 800 гривень 00 копійок, а саме касовий ордер або касовий чек.
Судом першої інстанції проігноровано висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного суду, у справах № 308/4214/18 від 13 квітня 2021 року, № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року, № 905/902/20 від 07 грудня 2021 року.
Також, на аркуші справи 44, ОСОБА_3 підроблено підпис позивачки, що зафіксовано відеокамерами суду.
Відповідачу відомо, що позивачка перебуває на обліку у Криворізькому центрі зайнятості та за станом здоров`я визнана непрацездатною, проте, до матеріалів справи позивачкою не долучені докази на підтвердження вказаних обставин.
Відповідач зазначає, що судом першої інстанції відмовлено у задоволенні його клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 .
Те, що позивачка до досягнення повноліття отримувала від відповідача кошти на її утримання свідчить про її задовільне матеріальне становище.
Відповідач зазначає, що, оскільки, він має статус учасника бойових дій, позивачка мала право на отримання пільги на навчання у будь-якому інституті, денної форми навчання, проте, обрала Чернівецький інститут ПрАТ «ВНЗ «МАУП», не дивлячись на те, що у місті Кривому Розі, також, знаходиться інститут ПрАТ «ВНЗ «МАУП», що ставить під сумнів дійсність вступу до даного навчального закладу.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 , який підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи, батьками повнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7 копія свідоцтва про народження, а.с. 8 копія рішення про розірвання шлюбу).
ОСОБА_1 є студенткою 1 курсу Чернівецького інституту ПрАТ «ВНЗ «МАУП», заочної форми навчання, за контрактом, термін навчання з 30.11.2023 по 31.05.2028 (а.с. 9 копія довідки, а.с. 10 копія контракту, а.с. 11 копія довідки).
Відповідач ОСОБА_2 з 26.11.2016 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , яка після реєстрації шлюбу набула прізвище чоловіка ОСОБА_6 (а.с. 34 копія свідоцтва про шлюбу). Мають малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 38 копія свідоцтва про народження).
Власного заробітку ОСОБА_1 не має, що підтверджується відповіддю на запит, яка витребувана судом від Головного управління ДПС в Дніпропетровській області.
Сукупний дохід, отриманий відповідачем ОСОБА_2 за 2023 рік становить 1 206 356,33 грн., про що свідчить відповідь на запит, витребувана судом від Головного управління ДПС в Дніпропетровській області.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка продовжує навчання на заочній формі, стипендію не отримує, самостійного доходу не має.
При визначенні розміру аліментів суд врахував, що відповідач має стабільний заробіток, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину, тому вважав, що аліменти у розмірі 1/6 частини від доходу (заробітку) батька будуть достатніми, щоб забезпечити повнолітній доньці належний рівень для проживання та навчання.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.
Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).
Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.
Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При цьому, згідно висновку Верховного Суду у справі № 644/3610/16-ц (провадження № 61-12782св18), обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, не залежить від форми навчання.
Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі №644/3610/16 (провадження №61-12782св18) зробив висновок про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
У постанові від 16 лютого 2022 року у справі №381/2423/20 (провадження №61-17937св21) Верховний Суд вказав, що стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, потрібних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання. При визначенні розміру аліментів потрібно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Приписи цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати батьки, в тому числі і відповідач.
Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню доньку, яка продовжує навчатися, суд першої інстанції не встановив наявності обставин, які б перешкоджали ОСОБА_2 у виконанні його батьківських обов`язків стосовно його повнолітньої дочки та врахував, що відповідач на даний час працездатний, відповідно до копії довідки виданої ВЧ 3029 № 1732 від 21 грудня 2022 року перебуває на військовій службі по мобілізації з 16 грудня 2022 року по теперішній час. Також, суд враховував сукупний дохід, отриманий відповідачем за 2023 рік, перебування на утриманні малолітньої дитини, крім того, відповідач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження своєї неспроможності сплачувати аліменти на повнолітню дитину.
Колегія суддів підкреслює, що матеріали справи підтверджують те, що ОСОБА_1 не мала доходу за четвертий квартал 2023 року (довідка № 0436-2024-0002435 від 06 травня 2024 року щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, а.с. 48).
Разом з тим, згідно довідки № 0436-2024-0002436 від 06 травня 2024 року щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за перший квартал 2023 року 4 квартал 2023 року відносно ОСОБА_2 сукупний дохід, отриманий відповідачем за 2023 рік становить 1 206 356 гривень 33 копійки.
З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів.
Проте, визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідача на доньку, яка продовжує навчання на заочній формі, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, колегія суддів вважає дещо завищеним з огляду на таке.
Так, при встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Згідно ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Досліджуючи такий критерій як матеріальне становище платника аліментів, колегія суддів зауважує, що згідно довідки - розрахунку, № 0436-2024-0002436 від 06 травня 2024 року щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків за перший квартал 2023 року 4 квартал 2023 року відносно ОСОБА_2 сукупний дохід, отриманий відповідачем за 2023 рік становить 1 206 356,33 грн.
Згідно довідки № 0436-2024-0002435 від 06 травня 2024 року щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків відносно доходу позивачки за четвертий квартал 2023 року, остання доходу не мала (а.с. 48), що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні витребувані від Головного управління ДПС в Дніпропетровській області відомості про доходи позивачки.
Доводи ж апеляційної скарги про те, що відповідачу відомо, що позивачка перебуває на обліку у Криворізькому центрі зайнятості та за станом здоров`я визнана непрацездатною, проте до матеріалів справи нею не долучені докази на підтвердження вказаних обставин, колегія суддів не приймає, оскільки ці доводи не підтверджені належним доказами та відповідач ОСОБА_2 не ставить перед судом питання про витребування відповідних доказів у порядку визначеному статтею 84 ЦПК України.
Відтак, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_8 , на утримання дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) а.с. 60, відсутність доказів неспроможності надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої доньки, заочну форму навчання, яка не передбачає отримання стипендії, проте не позбавляє останню можливості працевлаштуватись, а також, виходячи із реалій сьогодення та забезпечення балансу інтересів як одержувача, так і платника аліментів, колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на повнолітню доньку сторін у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно є дещо завищеним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам ст.ст. 182, 200 СК України, у зв`язку з чим цей розмір необхідно зменшити з 1/6 до 1/10 частини від всіх видів доходу, щомісячно.
Доводи апеляційної скарги, про те, що суд першої інстанції при розгляді справи залишив поза увагою те, що до матеріалів справи долучені копії документів про навчання позивачки та не пересвідчився у їх автентичності, колегією суддів не приймаються, оскільки наявні в матеріалах справи докази відповідають вимогам ЦПК України.
Не приймаються й доводи апеляційної скарги про те, що на аркуші справи 44, ОСОБА_3 підроблено підпис позивачки, як такі, що ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними та допустимими доказами, зокрема, висновком експерта.
Не можна погодитись й з доводи апеляційної скарги про те, що ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 квітня 2024 року безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про залучення до участі у справі співвідповідача ОСОБА_3 , оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право залучити до участі у справі співвідповідача виключно за клопотанням позивача.
Посилання відповідача, як на підставу апеляційного оскарження на застосування норм права без урахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у справах № 308/4214/18 від 13 квітня 2021 року, № 635/1139/17 від 20 травня 2020 року, № 905/902/20 від 07 грудня 2021 року, не заслуговують на увагу, оскільки у справі, яка переглядається, та у справах, на які посилається заявник, встановлені різні фактичні обставини.
З урахуванням викладеного вище, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції на підставі п.1 ч.1 ст. 376 ЦПК України, та зменшує розміру аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1/6 до 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 14 травня 2024 року змінити.
Зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на період навчання,з 1/6 до 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 08 серпня 2024 року.

Головуючий:

Судді: