Номер провадження: 22-ц/813/1622/24
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.08.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецький М.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року в цивільній справі за позовом АТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

24.10.2022 року представник АТ «Універсал Банк» звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Положеннями Анкети-заяви визначено, що анкета заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають Договір та зобов`язується виконувати його умови. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі), що має відображення у Розрахунку заборгованості за Договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду із даним позовом (т. 1, а.с. 1-4).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2023 року позовні вимоги вирішено задовольнити в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 01.02.2022 року у розмірі 48805,74 грн та сплачений судовий збір у розмірі 2481 грн (т. 1, а.с. 189-192).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 01 лютого 2022 року в розмірі 31476.08 грн. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Так, апелянт наголошує на тому, що позивач включив до суми заборгованості за період з 08.01.2020 року по 01.02.2022 року відсотки за користування кредитними коштами, а також штрафи (пеню) з найменуванням операції «Відповідальність за порушення грошового зобов`язання». Апелянт вважає, що до суду було надано розрахунок заборгованості без відображення такої складової суми заборгованості, як відсотки за користування кредитними коштами, 3% річних чи штрафи, який не є належним та допустимим доказом у справі, так як не відноситься до первинних бухгалтерських документів в силу ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а є результатом односторонніх та вибіркових розрахунків позивача. Апелянт наголошує на тому, що має місце приховування позивачем відсотків за користування кредитними коштами, що були нараховані та включені у склад позовних вимог, під виглядом тіла кредиту, та 3% річних або штрафу (пені), які сторонами в анкеті-заяві не погоджувалися, що має суттєве значення для правильного вирішення справи. Апелянт вказує, що в анкеті-заяві до договору не зазначена процентна ставка за користування кредитними коштами та розмір штрафу (пені), паспорт споживчого кредитування не містить підпису відповідача (апелянта), а в матеріалах цивільної справи відсутні будь-які інші докази того, що саме ці Умови обслуговування рахунків фізичної особи та Тарифи за карткою Monobank розумів та підписав відповідач та що вони взагалі містили умови кредитування, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами (т. 1, а.с. 196-200).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.07.2023 року, після виконання апелянтом вимог вказаних в ухвалі суду від 07.07.2023 року про залишення апеляційної скарги без руху, було відкрито апеляційне провадження та вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін по справі).

Сторони своїм правом закріпленим положеннями ст. 360 ЦПК України не скористалися, відзив на адресу суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні матеріали справи, апеляційним судом встановлено наступні обставини справи.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що підписуючи анкету-заяву боржник приєднався та був ознайомлений з Умовами обслуговування рахунків фізичної особи в AT "УНІВЕРСАЛ БАНК, Тарифами за карткою Monobank, Таблицею обчислення вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту «Карта monobank», адже підписав анкету-заяву у якій записані положення про ознайомлення останнього з вищевказаними документами.

При цьому, дослідивши розрахунок заборгованості наданий позивачем, суд встановлює, що виконаний Банком розрахунок заборгованості є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом. Натомість, суд критично відноситься до заперечень відповідача, адже вони не підтвердженні належними доказами та спростовуються наданим позивачем розрахунком.

Апеляційний суд частково не погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) наявне відступлення від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші».

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин».

Разом з тим, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року по справі № 643/5521/19 також зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту. Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

Як правильно було встановлено судом першої інстанції, 20.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим останнім була підписана анкета-заява до Договору про надання банківських послуг (т. 1, а.с. 9) та в подальшому отриманні грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а саме у розмірі 25000,0 грн, які на момент звернення банку до суду із відповідними позовними вимогами щодо стягнення грошових коштів, відповідачем ОСОБА_1 повернені не були. При цьому, зазначені обставини справи, а саме отримання кредитних коштів у відповідному розмірі та не виконання зобов`язання по поверненню даних коштів, також підтверджується безпосередньо відповідачем по справі, надаючи разом з тим сформовану виписку по банківському рахунку, з якої чітко вбачається рух коштів на рахунку та використання відповідачем наданих у кредит грошових коштів.

Разом з тим, позивачем по справі також було надано відповідну виписку по рахунку, з якої в свою чергу вбачається, що відповідач здійснював користування наданими грошовими коштами, шляхом вчинення відповідних платіжних операцій. При цьому, оскільки відповідач користувався наданих кредитними коштами, проте не вчиняв відповідні платіжні операції, спрямовані на повернення отриманих у кредит грошових коштів, виникла певна заборгованість, тому, зважаючи на встановлені обставини справи, в тому числі часткове визнання відповідачем заявлених банком позовних вимог, а саме в частині наявності заборгованості за наданим тілом кредиту (у розмірі 25000,0 грн), апеляційний суд вважає за необхідне зазначити щодо наявності підстав для стягнення заборгованості за фактично наданим тілом кредиту. За наведених обставин справи, апеляційний суд відповідно вважає за необхідне зауважити щодо помилкових висновків суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача заборгованість за тілом кредиту у визначеному банком розмірі, а саме 43138,41 грн, адже як вбачається з наявних матеріалів справи, зазначена банком сума заборгованості складається в свою чергу з розміру фактично наданого тіла кредиту та в тому числі й з нарахованих на дану суму відсотків за користування наданими грошовими коштами.

Натомість, будь-яких доказів щодо обумовлення сторонами всіх істотних умов кредитування, а саме відповідно розміру відсотків за користування кредитними коштами та наявність штрафних санкції, в тому числі й з визначенням їх розміру та порядку нарахування, наявні матеріали справи в свою чергу не містять. В наданих позивачем умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» в свою чергу наявна відмітка щодо дати, з якої зазначені умови та правила набувають чинності, а саме з 27.11.2021 року, тобто наведена в них інформація є актуальною саме із зазначеної дати, однак жодних підписів ані позивача, ані відповідача, на підтвердження обумовленості останніх щодо істотних умов надання банківських послуг вказані умови та правила в свою чергу не містять (т. 1, а.с. 10-22). Будь-яких інших актуальних на момент отримання відповідачем відповідних послуг банку та відповідно обумовлені сторонами до матеріалів справи долучено не було.

Відповідного підпису не містить в тому числі й надана позивачем виписка щодо тарифів обслуговування картки, паспорт споживчого кредиту чорної картки Monobank та таблиця обчислення загальної вартості кредиту. Підписана зава-анкета, окрім позначки щодо ознайомлення клієнта із відповідними правилами надання банківських послуг в АТ «Універсал Банк», будь-яких умов щодо розміру кредиту та овердрафту, процентів, пені, штрафів тощо також не містить. Доказів, які б свідчили про те, що зазначені документи були підписані відповідачем електронним підписом, в тому числі в мобільному додатку позивача, в матеріалах справи також не містяться та сторонами в процесі розгляду справи не подавались.

Відповідно, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки відповідач фактично користувався наданими кредитними коштами, які в подальшому останнім повернено не було, що в свою чергу підтверджується наявними матеріалами справи, в тому числі й безпосередньо поясненнями ОСОБА_1 , фактично отримане тіло кредиту підлягає поверненню. При цьому, зважаючи на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів на підтвердження ознайомлення клієнта з актуальними правилами надання банківських послуг, в тому числі й обмовлення безпосередньо умов кредитування (розміру відсотків з-а користування кредитними коштами та розміру штрафних санкцій за невиконання своїх зобов`язань по повернення кредитних коштів), апеляційний суд вважає за необхідне зауважити щодо передчасних висновків суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування коштами та заборгованості за порушення грошового зобов`язання.

Разом з тим, апеляційний суд також враховує відповідні положення ч. 13 ст. 141 ЦПК України, згідно яких, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги АТ «Універсал Банк» було задоволено частково, а саме на суму 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн 0 коп., що становить 51 % від розміру заявлених позовних вимог (48805,74 грн).Позивачем, в свою чергу, понесено судові витрати, які складаються із судового збору за подання позовної заяви (2481,0 грн), а тому з відповідача слід стягнути судові витрати на користь позивача у розмірі 1265,31 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведене в своїй сукупності, оскільки наведені доводи апелянта знайшли своє часткове підтвердження в матеріалах справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України приходить до висновки про часткове задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення Приморського районного суду м. Одеси, із ухваленням нового.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Універсал Банк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) грн 0 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () сплачений судовий збір у розмірі 1265 (одна тисяча двісті шістдесят п`ять) грн 31 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік