Справа № 515/983/24
Провадження № 2/513/869/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2024 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання Аркуші І.О.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення авансового платежу, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення авансового платежу, у зв`язку з невиконанням договору.

Обґрунтовуючи вимоги вказував, що протягом останніх двох років він з сім`єю проживали у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 . За домовленістю з власником сім`я мала намір придбати житловий будинок. 31 грудня 2023 року він передав відповідачу за вчинення у подальшому правочину купівлі-продажу авансовий платіж в сумі 1000 доларів США, а остання обіцяла у січні укласти договір купівлі-продажу. 23 січня 2024 року складено розписку на підтвердження отримання відповідачем коштів. Проте після отримання грошей, відповідач всіляко ухиляється від виконання своїх зобов`язань, посилаючись на втрату документів, відсутність можливості приїхати до нотаріуса та інші обставини. З 29 січня 2024 року тричі намагалися укласти договір, останній раз відповідач відмовилася від його укладення. На сьогоднішній день відповідач так і не виконала своїх зобов`язань щодо укладення договору купівлі-продажу будинку, її поведінка призвела до втрати довіри та відсутності бажання подальшого спілкування та укладення договору. На прохання повернути кошти передані у якості авансу, відповідач відмовляється. Оскільки договору купівлі-продажу будинку між сторонами не укладено, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь авансовий платіж в розмірі 1000 доларів США та судовий збір, сплачений ним при подачі позову, у розмірі 1211,20 грн.

Ухвалою суду від 12 серпня 2024 року провадження у справі відкрито та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовільнити. Суду пояснив, що восени 2021 року вирішив придбати житловий будинок у відповідача. Ціну обговорили у 1000 доларів США, що було на той час еквівалентно 27 000 грн. Договір домовилися укласти коли будуть готові всі документи на будинок. 26 лютого 2022 року він привіз відповідачу кошти за будинок, але остання сказала, що вона не зробила документи, яких не вистачало нотаріусу для оформлення договору. 31 грудня 2023 року він особисто привіз та передав відповідачу 1000 доларів США, а наступного дня поїхав на роботу до м.Нікополь. Вдруге не уклали договору, бо його дружину без її дозволу виписала з місця проживання свекруха. Він запросив старшу сестру, щоб переоформити будинок на неї. Третього разу відповідач зателефонувала дружині та повідомила, що не має намір продавати будинок. Враховуючи, що кошти за будинок взяті, а договір купівлі-продажу не оформлений хоче, щоб відповідач повернула йому кошти.

Відповідач позовні вимоги фактично визнала, суду пояснила, що документи на житловий будинок були готові 01 лютого 2021 року. Коли позивач прийшов до неї вперше з грошима, вона сказати, що брати їх не буде, бо в неї не має всіх документів. Потім вона їм зателефонувала, але відповідач повідомив, що у них не має коштів. Потім він приніс гроші, однак, передивившись разом документи, виявили відсутність витягу, вона поїхала до нотаріуса. Вони пішли у сільську раду зареєструвати місце проживання дружини відповідача, оскільки вона була виписана. На пропозицію зареєструвати у будинку відповідача, останній відмовився. Коли дружина відповідача сказала повернути їй кошти, вона відповіла, що не віддасть, оскільки не вона їх давала. Переоформлювати будинок на сестру вона відмовилася. Зазначила, що поверне гроші відповідачу за умови повернення її майна, яке було у будинку.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Разом із тим, у відповідності положень ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Згідно з частиною другою статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, що укладаються між суб`єктами цивільних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Матеріалами справи підтверджено та не заперечувалося відповідачкою, що вона отримала від позивача грошові кошти у розмірі 1000 доларів США, з метою укладення у подальшому основного договору щодо нерухомого майна.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов`язання. Тому, незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов`язання, той, хто отримав аванс, повинен його повернути.

Аванс - це визначена грошова сума (попередній платіж), яку покупець чи замовник передають продавцю чи виконавцю робіт у рахунок майбутніх платежів за передане майно, виконану роботу чи надані послуги (яка включається до загальної ціни товару).

Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 686/6823/14 (провадження № 61-6475св20),

Якщо продавець чи виконавець послуг (робіт) отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано, то, незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню. Подібні висновки висловленні у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі № 545/1272/22-ц (провадження № 61-8076св23).

У разі розірвання договору за домовленістю сторін або у зв`язку з невиконанням однією із сторін договору своїх обов`язків сума коштів, сплачена як аванс, має бути повернута покупцю. Тобто, якщо продавець відмовляється передавати товар, покупець має право вимагати розірвання договору та повернення авансу.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення коштів, визначаючи спірні кошти як аванс, та посилався на положення частини другої статті 570 ЦК України, які встановлюють презумпцію авансу, оскільки, на відміну від завдатку, аванс є лише способом платежу, оскільки він не виконує забезпечувальної функції за нормами частини першої статті 546 ЦК України, а виконує функцію попередньої оплати.

Судом встановлено, що 23 січня 2024 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 авансовий платіж в сумі 1000 доларів США, за продаж у майбутньому житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою про отримання коштів.

29 січня 2024 року дружина позивача ОСОБА_3 надала йому заяву про дозвіл на купівлю та на укладення договору купівлі-продажу за цінами і умовами на свій розсуд земельно ділянки з розташованим на ній житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що посвідчена приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного округу Одеської області Монастирліу О.П.

Як зазначає позивач в позові, відповідач передавши йому будинок, наміру укладати договір купівлі-продажу та посвідчувати його у нотаріуса не мала, суму авансового платежу не повернула.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що приїхав позивач, відповідач продала його сім`ї будинок, який до продажу був у гарному стані. Однак, останні все зіпсували, спалили дрова, спиляли садок. Скільки разів приїздив відповідач та привозив гроші їй невідомо.

Свідок ОСОБА_5 (приватний нотаріус Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області) суду показав, що у лютому до нього звернулася відповідач з метою укладення договору купівлі-продажу житлового будинку між нею та позивачем. Він працював з наданими документами. Запрошував сторони для підписання договору. Потім сторони з`явилися та попросили повернути документи, правочину не відбулося. Документи повернув відповідачу.

.Як встановлено судом і не оспорювалося сторонами, відповідно до розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 1000 доларів США в якості авансу, як частину оплати за продаж нерухомого майна, договір купівлі-продажу нерухомого майна між сторонами укладений не був, а сторони лише домовились укласти такий договір у майбутньому, а тому авансовий платіж повинен бути повернутий позивачу в тому розмірі, в якому він передавався.

Аналогічний правовий висновок сформований у постановах Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року у справі № 6-82цс13 та від 13 лютого 2016 року у справі № 6-176цс12 та Верховного Суду від 30 січня 2019 року № 461/5297/16-ц.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 4, 76, 81, 89, 264, 265, 352-354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авансового платежу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Татарбунари Одеської області, РНОКПП НОМЕР_2 , суму авансового платежу у розмірі 1000 доларів США (одна тисяча доларів США) та судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20к.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 04.12.2024 року.

Суддя В. С. Миргород