Справа № 486/706/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 грудня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі в порядку загального позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №486/706/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області, Орган опіки та піклування, представлений Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

15.04.2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20 липня 2019 року вона з відповідачем по справі - ОСОБА_2 . перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 22 грудня 2021 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дочка проживає разом з позивачем та повністю знаходиться на її утриманні. Останній раз відповідач бачив доньку відразу після народження. Майже більше трьох років батько з дитиною не спілкується. З 2020 року відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не приймає, не забезпечує її матеріально, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку для самостійного життя, не створює умов для отримання нею освіти, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання. Відповідач на підставі судового наказу, виданого Южноукраїнським міським судом Миколаївської області від 16.05.2023 року повинен сплачувати аліменти на утримання дочки, однак він ухиляється від їх сплати, внаслідок чого станом на 15.01.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 20 575, 76 грн. За таких обставин, вважає, що з відповідача підлягає стягнення пеня за прострочення сплати аліментів у розмірі 33 007, 35 грн. У зв`язку з вищевикладеним, вона змушена звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 18.04.2024 року цивільну справу №486/706/24 передано на розгляд за підсудністю до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області (а.с. 58-59).

Ухвалою суду від 10.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання, залучено з власної ініціативи у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконком Саксаганської районної у місті ради (а.с.60-63).

Позивач правом на участь у судовому засіданні не скористалась, через канцелярію суду надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити їх. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав. Причини неявки суду не відомі.

Представник Органу опіки та піклування в особі Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області Явтушенко Наталії, в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання , просила справу розглянути без її участі, не заперечувала проти задоволення позовних вимог та ухвалення заочного рішення.

Представник Органу опіки та піклування, представлений Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради Іванова О.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності у зв`язку із виробничою необхідністю. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.

Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся належним чином про перебування в провадженні суду даної справи. Однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи за його відсутності не подав.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши та оцінивши наявні у справі письмові докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію учасників справи, дійшов до такого висновку.

Судом встановлено, що 20 липня 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 25.09.12020 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Батьком у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_2 . Матір`ю у свідоцтві про народження зазначена ОСОБА_1 (а.с.31).

22 грудня 2021 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, про що свідчить копія рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області (а.с. 32 зворот).

Відповідно до довідки №75726 від 01.04.2024 року, виданої та підписаної лікарем НКП «Южноукраїнський центр первинної медико-санітарної допомоги» підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться на обліку в дитячій поліклініці з народження. На прийом дитина приходить лише з матір`ю. Батька жодного разу з дитиною не було (а.с 36).

Педагогічною характеристикою на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , складеною та підписаною директором Закладу дошкільної освіти №6 «Світлячок» Южноукраїнської міської ради Миколаївської області В. Шаптала, соціальним педагогом О. Аркуша та вихователем ОСОБА_4 , підтверджується, що ОСОБА_5 відвідує заклад дошкульної освіти №6 «Світлячок» з 02.10.2023 року. Відвідує дитячий садочок регулярно. Дитина доглянута, охайна. Елементарні навички самообслуговування сформовані. Фізичний розвиток відповідає віковим особливостям. Мати ОСОБА_6 , ОСОБА_1 цікавиться життям групи та закладу. Батька в закладі дошкільної освіти не бачили (а.с. 38).

Довідкою - характеристикою, складеною та підписаною керуючим ОСББ «Цвіточний 7» Кальсіним Д.О. від 20.03.2017 року підтверджується, що ОСОБА_1 , 1996 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 не зловживає спиртовмісні рідини, громадський порядок не порушує, скарг від мешканців та сусідів ОСББ «Цвіточний 7» не надходило. Виховує та утримує доньку ОСОБА_3 , 2020 року народження, яка проживає разом з нею. Дитині приділяє достатньо уваги і забезпечує її всіма необхідними речами (а.с. 37).

Постановами державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Горняк О.О. від 15.01.2024 року накладено арешт на кошти боржника, встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, встановлено тимчасове обмеження у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі, встановлено тимчасове обмеження у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі (а.с. 41-44).

Актом обстеження умов проживання, складеним та підписаним 21.06.2024 року комісією служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради підтверджується, що було проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Житло розміщене на восьмому поверсі дев`ятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат. Умови проживання на момент відвідування у квартирі чисті та затишно, наявний ремонт, необхідні для життя меблі, побутова техніка. Продукти харчування та їх запах у наявності. Умови задовільні. Для дитини наявна окрема кімната, в якій чисто, наявне спальне місце (ліжко), місце для ігор та дозвілля, багато іграшок та книжок, що відповідають віку, засоби особистої гігієни, одяг та взуття відповідають віку та сезону. Умови задовільні. За адресою проживають та мають постійне місце реєстрації: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - матір, та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка. Умови для виховання та, проживання та розвитку дитини матір`ю ОСОБА_1 створені належним чином. Зі слів ОСОБА_1 з`ясовано, що батько дочки ОСОБА_6 самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі відсутній в житті доньки. ОСОБА_7 його взагалі не знає, фіксованої допомоги не надає, зустрічі з донькою не шукає. У зв`язку із малолітнім віком ОСОБА_8 з дитиною не проводилась (а.с. 67-68).

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання дитини, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки.

Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладеними у п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами), ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

В рішенні ЄСПЛ від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (Strand Lobben and Others v. Norway, заява № 37283/13) зазначено, що коли інтереси дитини суперечать інтересам батьків, органи влади повинні встановлювати справедливий баланс цих інтересів, при цьому особливе значення надається найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Так, судом встановлено, що відповідачпротягом тривалого часу ухиляється від виконання обов`язків по вихованню своєї малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: не займається вихованням та її розвитком, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, що підтверджується матеріалами справи.Всі ці обставини у їх сукупності свідчать про відсутність інтересу відповідача до дитини та його не бажання належно виконувати обов`язки по вихованню дитини.

Висновок органу опіки і піклування Саксаганської районної у місті ради №10/02.2.01-18-5831 від 29.11.2024 року про доцільність позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 суд вважає обґрунтованим та належно мотивованим, який підтверджує встановлені судом обставини. Під час підготовки питання на розгляд районної комісії з питань захисту прав дитини здійснено комісійний візит за зареєстрованим місцем проживання батька дитини, під час якого встановлено, що за даною адресою мешкає ОСОБА_9 , 1964 року народження, мати ОСОБА_2 та бабуся малолітньої ОСОБА_10 повідомила членам комісії про те, що її син другий рік поспіль мешкає у Київській області та задля з`ясування інших обставин надала мобільний номер телефону ОСОБА_2 . Під час спілкування ОСОБА_2 негативно відгукувався про колишню дружину, ОСОБА_1 , яка майже з народження ОСОБА_6 чинить перешкоди у спілкуванні з онукою. У телефонній розмові з ОСОБА_2 було встановлено, що він з січня 2023 року мешкає у Київській області та працює волонтером у громадській організації «Братство небайдужих» ОСОБА_2 не заперечив той факт, що має заборгованість зі сплати аліментів. Зі слів батька дитини встановлено, що він не сплачує аліменти через те, що не знає, як саме мати дитини витрачає ці кошти, оскільки колишня дружина майже від народження ОСОБА_6 чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою, уникає зустрічей з ним та не відповідає на телефонні дзвінки не реагує на повідомлення. ОСОБА_2 висловив бажання брати участь у вихованні доньки та окремо зазначив, що категорично заперечує щодо позбавлення його батьківських праву відношенні малолітньої доньки. Враховуючи вищевикладене, а також те що позбавлення батьківських прав є виключною мірою у разі, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини в діях батьків, керуючись інтересами дитини, Сімейним кодексом України, законами України «Про охорону дитинства», «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей», «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», зважаючи на те, що ОСОБА_2 та його донька фактично не проживають на території Саксаганського району м Кривого Рогу, питання доцільності або недоцільності позбавлення його батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває поза межами повноважень виконкому районної у місті ради, як органу опіки та піклування.

Встановлені судом обставини, що підтверджені обсягом наявних доказів в своїй сукупності, суд розцінює як свідчення незацікавленості відповідача життям, здоров`ям, матеріальним благополуччям та майбутнім його дитини, фактичне умисне самоусунення від виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування їх виконанням. При цьому, така поведінка відповідача на переконання суду, є винною та свідомою.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість пред`явлених позивачем вимог та можливість позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні його малолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Встановлені обставини в їх сукупності приводять суд до висновку, що застосування до відповідача крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав щодо дитини забезпечить захист інтересів дитини, а наявні мотиви для позбавлення батьківських прав в даному випадку є доречними і достатніми з урахуванням обсягу наявних доказів.

При цьому суд вважає, що саме таке рішення буде відповідати вимогам Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції ООН про права дитини та нормам Сімейного кодексу України.

Щодо позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку, неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості (постанови Верховного Суду від 24 травня 2023 року у справі № 372/3260/20 (провадження № 61-8523св22) від 02 жовтня 2023 року у справі № 705/2656/21 (провадження № 61-8878св23).

Позивачем заявляється вимога про стягнення пені за період з 01.05.2023 року по 01.01.2024 року.

З урахуванням правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) про порядок нарахування пені за прострочення аліментів, розрахунок аліментів згідно указаної довідки-розрахунку від 15.01.2024 року, складає 33 007,75 гривень (а.с. 45-48).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України).

Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне. Позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення батьківських прав. Згідно ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (а.с. 26).

Крім того, згідно ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. за розгляд судом позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, від сплати якого позивач звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч.2 ст.247, 258-259, 263-265, 273, 274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355, 430 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування в особі Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області, Орган опіки та піклування, представлений Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав у відношенні малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення аліментів, яка складає 33 007 (тридцять три тисячі сім) гривень 75 (сімдесят п`ять) копійок за період з 01.05.2023 року по 01.01.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять )копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять )копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом першої інстанції за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом тридцяти днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування в особі Южноукраїнської міської ради Вознесенського району Миколаївської області, , адреса: вул. Європейська, буд. 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування, представлений Виконавчим комітетом Саксаганської районної у місті ради, , адреса: вул. Володимира Великого, буд. 32, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область.

Суддя Н.В. Чернова