Справа №464/4421/24
пр № 2/464/1439/24
У Х В А Л А

29 липня 2024 року Сихівський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Керницької І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Москаленко М.С. 20.06.2024 звернулась в суд із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за договором позики №74122317 в розмірі 15 945 грн.

Ухвалою судді від 16.07.2024 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Від представника позивача ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Незамай А.Д. 23.07.2024 надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору та повернення з державного бюджету України позивачу сплаченого судового збору в сумі 3 028 грн. У зазначеній заяві представник позивача повідомляє, що ОСОБА_1 сплатив заборгованість за кредитним договором.

У судове засідання 29.07.2024 учасники справи не з`явились, а тому у відповідності до ч.3 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно з положеннями частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п. 2); якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом (п. 4).

Отже, стаття 255 ЦПК України передбачає дві самостійні правові підстави для закриття провадження у справі.

Разом з тим, у частині другій статті 255 ЦПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Передбачені у пунктах 2, 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підстави закриття провадження у справі передбачають різні наслідки в частині вирішення питання розподілу судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так, згідно з приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Тоді як стаття 142 ЦПК України регулює питання розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі.

У разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 142 ЦПК України).

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (ч. 3 ст. 142 ЦПК України).

Аналіз змісту відповідних положень статей 141 та 142 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачив можливість відшкодування витрат позивача зі сплати судового збору за рахунок відповідача, якщо відповідач виконав позовні вимоги після пред`явлення позову до суду.

Зі змісту поданої до суду 23.07.2024 заяви про закриття провадження у справі вбачається, що ОСОБА_1 виконав заявлені у позові вимоги про стягнення коштів за кредитним договором. Разом з тим, за відсутності наданих доказів відповідної сплати заборгованості, суд припускає, що відповідну оплату ОСОБА_1 здійснив після пред`явлення позову і відкриття провадження у справі.

Таким чином, саме внаслідок виконання позовних вимог відповідачем надійшла відповідна заява про закриття провадження, яка, за своєю суттю, полягає у тому, що позивач відмовляється підтримувати позов через його фактичне задоволення відповідачем.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, у випадку закриття провадження через відсутність предмета спору за клопотанням позивача йому з державного бюджету підлягає поверненню уся сума судового збору.

Якщо ж провадження у справі закривається у зв`язку з відмовою від позову до початку розгляду справи по суті, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору. Також, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову.

Такої процесуальної дії і волевиявлення як «непідтримання позовних вимог» позивачем і її наслідки у положеннях ЦПК України не передбачено. При цьому, позивач може відмовитись підтримувати позовні вимоги у спосіб подання заяви про залишення позову без розгляду або заяви про відмову від позову.

Таким чином, з огляду на відсутність у суду доказів відсутності предмета спору на даний час, враховуючи викладене вище правове регулювання подальшого вирішення питання розподілу судових витрат, зважаючи на фактичне непідтримання позовних вимог позивачем через їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви про закриття провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав, якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Як зазначає у своїй заяві представник позивача, у даній справі відсутній предмет спору, що є підставою для закриття провадження у справі.

Разом з тим, суд звертає увагу на висновки Верховного Суду, які сформульовано у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 522/3680/22 і полягають у тому, що логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» у контексті п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування.

Окрім цього, відповідно до висновку Верховного Суду у постановах: від 23 грудня 2020 року у справі № 522/8782/16-ц, від 10 квітня 2019 року у справі № 456/647/18 (провадження № 61-2018св19), від 13 травня 2020 року у справі № 686/20582/19-ц (провадження № 61-1807св20), від 09 вересня 2020 року у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20), якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Таким чином, оскільки у даній справі відсутні докази виконання відповідачем пред`явлених у позові вимог, та враховуючи, що залишається неврегульованим питання розподілу судових витрат (судового збору), суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні заяви про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, відкласти розгляд справи, а також, з метою встановлення необхідних для вирішення справи питань щодо розподілу судових витрат, суд вважає за необхідне визнати явку представника позивача в судове засідання обов`язковою для надання пояснень.

Керуючись статтями 142, 223, 255, 260 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

у задоволенні заяви представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України відмовити.

Розгляд справи відкласти на 10 год 00 хв 19 вересня 2024 року, повідомити сторони про дату, час та місце розгляду справи.

Викликати у судове засідання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», явку якого визнати обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро ТЕСЛЮК