ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7152/24 Справа № 227/673/24 Суддя у 1-й інстанції - Здоровиця О. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №227/673/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2024 року, ухваленого у складі судді Здоровиця О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона проживала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2021 року розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої відповідач сплачує аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.07.2021 року та до досягнення дитиною повноліття. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрати на утримання доньки значно зросли. Дитина пішла до школи, потрібні грошові кошти на придбання комп`ютеру, телефону, канцелярії та інше, так як навчання проходить дистанційно.

Просила суд, збільшити розмір аліментів, який визначений рішенням суду на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 з 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину задоволено.

Змінено спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 на підставі судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2021 року з твердої грошової суми на частку від заробітку відповідача.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

З дати набрання цим рішенням сили п рипинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_4 , які стягуються на підставі судового наказу Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2021 року у справі №227/2751/21.

Після набрання цим рішенням сили відкликано з Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) виконавчий лист (судовий наказ) по справі 227/2751/21, виданий Добропільським міськрайонним судом Донецької області 19.07.2021 року про стягнення з ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначив, що судом першої інстанції не взято до уваги, що нормами сімейного законодавства передбачено підстави для зміни розміру аліментів визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, тому у разі задоволення даного позову, суд мав право лише збільшити розмір аліментів визначених за рішенням суду, не змінюючи при цьому спосіб стягнення аліментів. При цьому можливість збільшення розміру аліментів шляхом зміни способу стягнення аліментів має грунтуватись на покращенні майнового стану платника аліментів, проте позивачем не надано доказів оцінки майнового стану платника аліментів.

Також зазначає, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 12.03.2023 року, у зв`язку з чим ним було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, яке було залишено без задоволення судом першої інстанції, що позбавив відповідача права на подання особистих пояснень та аргументів проти позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Справа про зміну розміру аліментів є малозначною, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 07.09.2016 року, який рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 03.09.2021 року розірвано (а.с.7).

Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02.11.2016 року (а.с.5).

Судовим наказом Добропільського міськрайонного суду від 19.07.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 12 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Згідно свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_3 виданого Солом`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 , та після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 6).

Актом обстеження умов проживання від 22.02.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 12.03.2023 року, що підтверджується довідкою №3079 за підписом командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_9 від 29.07.2023 року (а.с.29, 53, 54).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має право на зміну розміру стягнути аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: змінився матеріальний стан позивача та відповідача, змінилися потреби дитини у зв`язку з її зростанням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч.3 ст.181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст.192 ч.1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і дитини та стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Вищевикладене спростовує доводи апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів справи видно, що судовим наказом Добропільського міськрайонного суду від 19.07.2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду, тобто з 12 липня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Постановою старшого державного виконавця Добропільського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Проценко К.Д. відкрито виконавче провадження №66587593 щодо примусового виконання судового наказу № 227/2751/21 від 19.07.2021 року.

Постановою старшого державного виконавця Добропільського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Телько О.М. знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_2 , що отримує дохід у ВЧ НОМЕР_1 . (а.с.56, 57).

Згідно акту обстеження проживання умов проживання від 22.02.2024 року встановлено, що неповнолітня ОСОБА_10 . 12.10.2016 року мешкає разом з матір`ю, яка не працює та перебуває на її утриманні (а.с.11).

Відповідач ОСОБА_2 , з 12.03.2023 року перебуває на військовій службі та проходить службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою командира в/ч НОМЕР_1 №191/2576 від 01.04.2024 року та копією військового квитка серії НОМЕР_4 (а.с.53, 54).

Доказів, які б свідчили про те, що відповідач за станом здоров`я або за матеріальним станом не може сплачувати аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 1/4 частки своїх доходів суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 12.03.2023 року, у зв`язку з чим ним було заявлено клопотання про зупинення провадження у справі, яке було залишено без задоволення судом першої інстанції, що позбавив відповідача права на подання особистих пояснень та аргументів проти позову, є безпідставними, оскільки для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони у складі Збройних сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, беруть безпосередню участь у виконанні бойових завдань.

Така правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду про зупинення провадження від 14.12.2022 по справі 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі 461/5209/19, від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19.

Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних сил України у військовій частині, яка виконує бойові завдання у зоні бойових дій та бере безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником, а копія військового квитка серія НОМЕР_4 та довідки командира в/ч НОМЕР_5 №191/2376 від 01.04.2024 року недостатньо для зупинення провадження у справі, з підстав п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2024 року немає.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 07 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: