Справа № 703/2138/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (далі - ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп») звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник ПРАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» вказує, що 04 січня 2019 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АМ/8516490, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Кіа Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 .

22 травня 2019 року о 22 годині 50 хвилин в м. Черкаси по вул. Можайського, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Кіа Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 .

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як водія забезпеченого автомобіля «Кіа Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», згідно поліса № АМ/8516490.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2019 року у справі №712/12627/19 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Крім того, постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2019 року у справі №712/12646/19 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП. Провадження у вказаних справах про адміністративні правопорушення закрито за закінченням строків накладення адміністративних стягнень.

До позивача звернулася потерпіла особа із заявою про настання страхового випадку в зв`язку з чим позивач здійснив виплату страхового відшкодування згідно страхового акта № 71 від 25 листопада 2019 року у розмірі 88030,00 грн.

Позивач вказує, що оскільки відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, відтак ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 на суму 88 030,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, із претензією про відшкодування збитків. Водночас, станом на день звернення позивача із вказаним позовом відповідачем не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків.

З огляду на викладене, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача завдані збитки розмірі 88 030,00 грн., а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 жовтня 2023 року, з врахуванням ч.3 ст.274 ЦПК України, відкрито спрощене позовне провадження у вищевказаній цивільній справі. Відповідно до вимог ч.5 ст. 279 ЦПК України справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження викликом сторін. Відповідачу визначено строк для надіслання до суду відзиву на позовну заяву, позивачу - для надання відповіді на відзив.

Реалізуючи право на подання відзиву, у порядку ст. 178 ЦПК України, 05 грудня 2023 року від представника відповідача - адвоката Черниченка Є.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Узагальнені доводи та заперечення наведені представником відповідача у відзиві зводяться до такого.

Так, представник відповідача вказує, що розмір страхового відшкодування не покриває ринкову вартість автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , а саме ринкова вартість автомобіля складає 165030 грн., тоді як розмір страхового відшкодування становить 88030 грн. При цьому вважає, що автомобіль «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , залишився у позивача, однак залишкова вартість вказаного автомобіля під час пред`явлення позовних вимог позивачем не зазначається. Зазначає, що в ході проведення огляду автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 не було визначено залишкову вартість вказаного транспортного засобу, а отже, на думку представника відповідача, не було встановлено фактичні збитки спричинені ДТП. Окрім того, вказує, що огляд автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 здійснювався без участі відповідача ОСОБА_1 та про проведення огляду останнього ніхто не повідомляв.

Представник позивача також зазначив, що відповідно до положень пункту 30.1 статті 30 Закону № 1961- IV, автомобіль «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , є технічно знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу перевищує його ринкову вартість, про що зазначено у ремонтній калькуляції №19-0258371 від 25 жовтня 2019 року. Враховуючи, що ОСОБА_2 не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, ПРАТ СК Княжа виплатило йому страхове відшкодування в узгодженому з потерпілим розмірі, визначеному на підставі вищенаведених положень статей 30, 36 Закону № 1961-IV, тобто у повному обсязі відшкодувало заподіяну майнову шкоду в межах ліміту, встановленого пунктом 9.2 статті 9 Закону № 1961-IV. Водночас, враховуючи, що не було визначено залишкової вартості автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , відтак фактично не встановлено і реальної суми завданого збитку. Водночас, представник відповідача наголошує, що позивачем не надано жодного доказу підтвердження суми завданого збитку унаслідок ДТП, оскільки вважає, що розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна або висновком експерта. Відтак, на думку представника відповідача, відсутні правові підстави для застосування статті 1194 ЦК України та стягнення відшкодування шкоди з відповідача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим в позові просив відмовити.

Окрім того, вважає, що позивач пропустив строки позовної давності, оскільки відповідно до ст. 257 ЦК України позовна давність встановлюється у три роки.

14 грудня 2023 року до суду надійшла відповідь на відзив, подана представником позивача - адвокатом Каплею А.С., в якій остання не погоджуючись із доводами сторони відповідача, наведеними у відзиві вказала, що одним з нормативних актів, відповідно до вимог якого, укладався Договір страхування, є Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року (далі - Закон), що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно п. 34.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Керуючись п. 34.4 Закону, спеціалістами позивача було проведено огляд пошкодженого в ДТП 22 травня 2019 року з вини відповідача транспортний засіб «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 та складено відповідний акт огляду, на підставі якого в програмному комплексі «AUDATEX» було складено калькуляцію відновлювального ремонту ТЗ. Відповідно до ремонтної калькуляції №19-0258371 від 25 жовтня 2019 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 склала 224940,97 грн., при цьому ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу на момент ДТП, склала 165 030,00 грн.,розрахунок вартості КТЗ був долучений до матеріалів справи. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, який був долучений до матеріалів справи, вартість залишків пошкодженого автомобіля, згідно відомостей з сайту AUTO.RIA., складає 75 000,00 грн., що на момент виплати страхового відшкодування в еквіваленті дорівнює 3 000,00 доларів США. Тому вважає безпідставними та не обґрунтованими твердження відповідача, що позивачем не визначено вартість залишків та не встановлено реальну суму завданого збитку.

Представник позивача також зауважила, що ні нормами законодавства, ні положеннями Закону, яким регулюються відносини між позивачем та потерпілими в ДТП особами, не передбачено зобов`язання страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб`єкта оціночної діяльності.

Звертає увагу, що постановою Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі 3- 50гс15, постановою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №910/12722/18, постановою Верховного Суду України від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17 зазначено, що: «Звіт про оцінку транспортного засобу» є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати".

Вказує, що сума вартості страхового відшкодування відновлювального ремонту власнику пошкодженого автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , визначена на підставі вищезазначених документів та виплачена позивачем на користь страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР104180 від 28 листопада 2019 року.

Відтак, вважає, що позивач виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору, набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у сумі страхового відшкодування в межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи, а також в повному обсязі та належним чином довів свої позовні вимоги та їх розмір.

Представник позивача також наголошує, що на момент ДТП 22 травня 2019 року відповідач керував транспортним засобом «Кіа Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння, відтак позивач, враховуючи положення п. а) ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», має право регресної вимоги до відповідача у розмірі суми виплаченого страхового відшкодування, а саме 88 030,00 грн.

Окрім того, представник позивача, вказала, що при зверненні до суду із вказаним позовом позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки на момент подання позову строки позовної давності, які передбачені ст. 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України були продовжені на період воєнного стану та дії карантину. Відтак, наголошує, що твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності є безпідставними та не обґрунтованими. На підставі викладеного, просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

29 грудня 2023 року від представника відповідача - адвоката Черниченка Є.М. надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній вказав, що розмір збитку спричинений власнику автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 не визначений належними та допустимими доказами, оскільки на його переконання розмір завданого збитку при настанні страхового випадку повинен визначатися виключно звітом (актом) про оцінку майна або висновком експерта. Натомість вважає, що позивач, не встановив належним чином завдані в результаті ДТП збитки відповідно до положень та у спосіб, передбачений Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Окрім того вказує, що позивачем не встановлено залишкову вартість автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 після дорожньо-транспортної пригоди, а тому є незрозумілим на яких підставах здійснювалась виплата ОСОБА_2 . Окрім того, зауважив, що позивач, маючи намір пред`явлення регресних вимог до відповідача, не залучив його до проведення огляду автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , та самостійно погоджуючи з ОСОБА_2 вартість залишків, чим грубо порушив права відповідача.

На підставі наведеного, враховуючи, що залишкову вартість автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 не було визначено та фактично не встановлено реальної суми завданого збитку, відтак, на думку представника відповідача, відсутні правові підстави для застосування статті 1194 ЦК України та стягнення відшкодування шкоди з відповідача ОСОБА_1 , вважає що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не доведено належними доказами вартості збитків спричинених транспортному засобу «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , у зв`язку з чим в позові просив відмовити. Окрім того, вважає, що позивач звертаючись із даним позовом пропустив строки позовної давності, в позовній заяві не надав жодної вагомої причини їх пропуску та жодних підтверджень, щодо здійснення будь яких дій, щодо подачі позову протягом строків позовної давності.

Сторони в судове засідання не з`явились.

У судове засідання представник позивача не з`явився, вказавши у позовній заяві, що не заперечує проти розгляду справи без участі уповноваженого представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання також не з`явився, однак у від представника відповідача надійшло письмове клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з врахуванням позиції відповідачів, викладених у відзивах, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлено, що між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_1 було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зареєстрований в єдиній центральній базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів 04 січня 2019 року, виданий у формі Полісу № АМ/8516490, яким було забезпечено транспортний засіб марки «Кіа Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , 2008 року випуску. Строк дії договору з 05 січня 2019 року по 04 січня 2020 року включно (а.с. 6).

Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2019 року у справі №712/12627/19, 22 травня 2019 року о 22 годині 50 хвилин в м. Черкаси по вул. Дахнівчькій, поблизу вул. Можайського, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Кіа Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , не впевнився в безпечності, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження та завдано матеріальні збитки. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 16 жовтня 2019 року (а.с.11).

Відповідно до постанови Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2019 року у справі №712/12646/19, 22.05.2019 о 22 год. 50 хв. в м. Черкаси по вул. Дахнівська, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Кіа Sorento», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння відмовився згідно висновку лікаря нарколога №390 від 23.05.2019. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Постанова набрала законної сили 20 грудня 2019 року (а.с.13).

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водночас, суд звертає увагу, що закриття провадження у справі на підставі ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою обставиною, і не є підставою для відмови у відшкодуванні завданої шкоди.

Так, згідно ч.2 ст. 38 КУпАП встановлено, що, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - п`ятій цієї статті.

При цьому, п. 7 ст.247 КУпАП визначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Однак, як зазначив Верховний Суд у своїх постановах від 07.02.2018 року у справі №910/18319/16 та від 18 лютого 2020 року у справі №916/2586/18, що з правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Тобто, закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі статті 38 КУпАП за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, не звільняє від відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ні водія, який спричинив ДТП, ні страхову компанію, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність такого водія.

Відтак, застосування п. 7 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливо виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає закриттю на підстав п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.

Отже, у разі відсутності складу адміністративного правопорушення, справа не може бути закрита у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП, а підлягає закриттю саме на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, яка викладена у частині другій статті 1166 ЦК України, особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоду було завдано не з її вини.

Однак, матеріали справи не містять належних доказів щодо відсутності вини відповідача у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Така позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року справа № 645/6088/18.

В зв`язку з вищезазначеним, зібраними доказами у справі перед судом доведено, що вищевказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача ОСОБА_1 .

Як слідує із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 06 липня 2017 року, ОСОБА_3 є власником транспортного засобу «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 (а.с. 14).

03 червня 2019 року було проведено огляд транспортного засобу «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , про що складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а.с.15-18).

Одним з нормативних актів, відповідно до вимог якого, укладався Договір страхування, є Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року (далі - Закон), що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 34.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти.

Керуючись п. 34.4 Закону, спеціалістами позивача було проведено огляд пошкодженого в ДТП 22 травня 2019 року з вини відповідача транспортний засіб «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 та складено відповідний акт огляду, на підставі якого в програмному комплексі «AUDATEX» було складено калькуляцію відновлювального ремонту ТЗ.

Так, відповідно до ремонтної калькуляції № 19-0258371 від 25 жовтня 2019 року вартість ремонту транспортного засобу «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 224940,97 грн. (а.с.19-21).

Водночас, згідно розрахунку ринкової вартості КТЗ (С) ринкова вартість автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , 2014 року виготовлення, станом на 22 травня 2019 року складає 165 030,00 грн. (а.с. 22).

Згідно п. 30.1. ст. 30 Закону - транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з розрахунку страхового відшкодування № 71 від 25 листопада 2019 року, проведеного на підставі калькуляції № 19-0258371 від 25 жовтня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , становить 224940,97 грн.; ринкова вартість транспортного засобу на дату ДТП складає 165030,00 грн.; вартість залишків транспортного засобу після настання страхового випадку становить 75000 грн.; безумовна франшиза - 2000 грн.; сума страхового відшкодування становить 88030 грн. (а.с. 24).

З огляду на викладене, суд відхиляє доводи сторони відповідача, що позивачем не визначено вартість залишків транспортного засобу після настання страхового випадку та не встановлено реальну суму завданого збитку, оскільки такі встановлено розрахунком страхового відшкодування № 71 від 25 листопада 2019 року, з якого вбачається, що вартість залишків транспортного засобу після настання страхового випадку складає 75 000,00 грн. Відтак, такі твердження відповідача, є безпідставними та не обґрунтованими.

Згідно заяви щодо досягнення згоди в частині розміру та способу здійснення страхового відшкодування між потерпілою ОСОБА_2 та страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп`досягнуто згоду про розмір страхового відшкодування, який складає 88030, грн. Зазначений розмір страхового відшкодування розраховано на підставі розрахунку Audatex та з урахуванням передбаченого розміру франшизи 2 000 грн, застосування коефіцієнту фізичного зносу (за наявності) та інших вимог, що передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.25).

Згідно Страхового акту № 71 від 25 листопада 2019 року на підставі розрахунку суми страхового відшкодування № 71 від 25 листопада 2019 року, калькуляції № 19-0258371 від 25 жовтня 2019 року, заяви про настання страхового випадку від 18 листопада 2019 року, прийнято рішення про виплату суми страхового відшкодування у розмірі 88030,00 грн. Строк сплати страхового відшкодування - протягом 10 днів з дати затвердження страхового акту (а.с.26).

З платіжного доручення № ЗР104180 від 28 листопада 2019 року слідує, що ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» сплатила ОСОБА_2 88030 грн. відшкодування згідно страхового акту № 71 від 25 листопада 2019 року (а.с.27).

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

За вказаних обставин до правовідносин, що виникли між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно п. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

З вищенаведеного слідує, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Судом встановлено, що у ДТП, яка мала місце 22 травня 2019 року о 22 годині 50 хвилин по вул. Можайського в м. Черкаси є вина водія ОСОБА_1 , який вчинив вказане адміністративне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 жовтня 2019 року у справі №712/12627/19 та постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 жовтня 2019 року у справі №712/12646/19. ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» виплатило власнику транспортних засобів, який був учасником цієї ДТП з вини відповідача, а саме ОСОБА_2 суму завданої шкоди в розмірі 88030,00 грн., що становить різницю вартості належного йому транспортного засобу станом на день виникнення страхового випадку та вартості залишкових елементів транспортного засобу за вирахуванням суми франшизи. У зв`язку з чим ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» заявило регресні вимоги до ОСОБА_1 , який не виявив наміру в добровільному порядку провести таке відшкодування.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

З вищевикладеного вбачається, що ні нормами законодавства, ані положеннями Закону, яким регулюються відносини між позивачем та потерпілими в ДТП особами, не передбачено зобов`язання страховика визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням виключно звіту суб`єкта оціночної діяльності.

Водночас, постановою Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі 3-50гс15, постановою Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №910/12722/18, постановою Верховного Суду України від 13.03.2018 у справі № 910/9396/17 зазначено, що: «Звіт про оцінку транспортного засобу» є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу, а реальним підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є платіжний документ про здійснення такої виплати".

Отже, позивач виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору, набув права зворотної вимоги (регресу) до відповідача у сумі страхового відшкодування в межах фактичних затрат за вирахуванням франшизи.

Крім того, згідно ч. 1 п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду державного майна України Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату.

Законодавець визначив процедуру повідомлення, а саме, замовник дослідження на свій розсуд визначає потребу явки заінтересованих осіб для технічного огляду. Тобто, технічний огляд - це початковий етап дослідження, який дає змогу органолептичними методами (за допомогою органів чуття людини) визначити ідентифікаційні дані КТЗ; його комплектність; укомплектованість; технічний стан, обсяг і характер пошкоджень; пробіг за одометром, інші показники на момент технічного огляду, необхідні для оцінки майна. Таким чином, присутність Відповідача, не вплинула би на розрахунки експерта.

На підставі ст. ст. 76, 77, 78-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення по справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Сума вартості страхового відшкодування відновлювального ремонту власнику пошкодженого автомобіля «Daewoo Gentra», д.н.з. НОМЕР_2 , визначена на підставі вищезазначених документів та виплачена позивачем на користь страхувальника, що підтверджується платіжним дорученням №ЗР104180 від 28 листопада 2019 року.

Відтак, розмір суми страхового відшкодування, виплаченої страхувальнику позивачем, встановлений та підтверджений належним чином, а платіжне доручення №ЗР104180 від 28 листопада 2019 року, що підтверджує таку виплату, є належними, допустимим та достовірним доказом цього.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу є підставними та підлягають до задоволення шляхом стягнення із відповідача в користь позивача в порядку регресу 88030,00 грн. матеріальної шкоди.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо поданої стороною відповідача заяви про застосування строку позовної давності суд вважає зазначає наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з заявою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність визначена ст.257 ЦК України і становить три роки.

Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Відповідно до роз`яснень, наведених у пункті 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 № «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» регресну вимогу може бути пред`явлено протягом трьох років із дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо-).

Разом з тим, на території України Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України,Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан з 05 години 30 хв. 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року №2120-ІХ, що набрав чинності з 17 березня 2022 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Таким чином, визначений ЦК України загальний строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів позивача не сплинув та діє впродовж дії правового режиму воєнного стану на території України, оголошеного та продовженого за відповідними указами Президента України.

З огляду на наведені положення Закону, суд констатує, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу в межах строку позовної давності, встановленого у ст. 256, ст.257 ЦК України, з врахуванням п.19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

З огляду на зазначене та встановлені обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, оскільки звернувшись до суду з відповідним позовом позивач не пропустив строків позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 88030 грн. 00 коп., а також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2684 грн. 00 коп., а всього 90714 (дев`яносто тисяч сімсот чотирнадцять) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 30 липня 2024 року.

Сторони у справі:

Позивач: приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», місцезнаходження: вул. Глибочицька, 44, м. Київ, 04050, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий: Ю. В. Крива