Справа № 149/641/23
Провадження № 22-з/801/141/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
03 грудня 2024 року м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,
суддів Войтка Ю.Б., Сопруна В.В.
з участю секретаря судового засідання Кашпрук М.Г.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2
заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Запаскіна Максима Романовича
про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат, понесених на професійну правничу допомогу
у справі №149/641/23
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Щедра Нива" до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ХОРС 2020", Хмільницької районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з ТОВ "ХОРС 2020", скасування рішень державного реєстратора,
та за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про переведення прав і обов`язків покупця та визнання права власності,
Історія справи
У лютому 2023 року ТОВ "Щедра Нива" звернулося в місцевий суд з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ "ХОРС 2020", Хмільницької районної державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсною угоди про розірвання договору оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з ТОВ "ХОРС 2020", скасування рішень державного реєстратора.
Третя особа просив перевести з ОСОБА_1 на ОСОБА_5 права та обов`язки покупця у договорі купівлі-продажу, укладеному 26 серпня 2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо спірної земельної ділянки, та визнати за ОСОБА_5 право власності на вказану земельну ділянку.
Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 серпня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Щедра Нива» задоволено частково. Визнано недійсною угоду від 08 червня 2020 року, укладену між представником ТОВ «Щедра Нива» ОСОБА_2 та орендодавцем ОСОБА_3 про розірвання за взаємною згодою сторін договору оренди від 08 квітня 2019 року земельної ділянки, площею 4,1511 га, з кадастровим номером :06:001:0018, розташованої на території Кропив`янської сільської ради Хмільницького району Вінницької області.

Визнано недійсним договір оренди земельної ділянки площею 4,1511 га, з кадастровим номером :06:001:0018, укладений 09 грудня 2020 року між ТОВ «Хорс 2020» та ОСОБА_3 .

В задоволенні позовних вимог ТОВ «Щедра Нива» до ОСОБА_2 , Хмільницької районної державної адміністрації, а також в частині скасування рішень державного реєстратора Уперчук Анастасії Володимирівни - відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ТОВ «Хорс 2020» на користь ТОВ «Щедра Нива» судовий збір у розмірі 5 368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн., по 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. з кожного.

Повернуто ОСОБА_4 депозитні кошти у розмірі 153 977 (сто п`ятдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят сім) грн. 86 (вісімдесят шість) коп., які були внесені на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області № UA0000401 згідно з квитанцією про оплату від 29 вересня 2023 року № 231218540.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник третьої особи адвокат Гуменюк О.В. та представник ТОВ «ХОРС 2020» адвокат Запаскін М.Р. подали апеляційні скарги, які постановою Вінницького апеляційного суду від 19 листопада 2024 року залишені без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 серпня 2024 року - без змін.

Короткий зміст наведених у клопотанні вимог та доводи інших учасників

26 листопада 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Запаскіна М.Р. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 12 500 грн.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що зазначений розмір витрат підтверджується договором про надання правової допомоги від 12.02.2024 № 214, додатковою угодою до нього, актом про надання правничої допомоги від 19.11.2024, табелем робочого часу рахунком про оплату від 21.11.2024.

Позиція апеляційного суду

Частиною першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).

Відповідно до частини 2, 3, 4 статті 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Адвокат Забаскін М.Р. клопотав про розгляд заяви в його відсутність, а інші учасники справи до суду не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду питання не заявляли, що не перешкоджає вирішенню питання про постановлення додаткового судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, що витребувані апеляційним судом та перевіривши доводи заяви адвоката Запаскіна М.Р. колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення такого клопотання з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як у суді першої інстанції так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як свідчать матеріали справи у відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Запаскін М.Р. зазначив про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які поніс його довіритель ОСОБА_1 на правову допомогу у суді апеляційної інстанції складає 10 000 грн, але детальний розрахунок залежатиме від кількості часу витраченого на надання правової допомоги.

Судові витрати складаються з витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу (частина перша, третя статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За пунктом 9 частини першої статті Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:

попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно з положеннями частин першої-другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у справі №904/4507/18.

Аналізуючи реальність (дійсність та необхідність), а також обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, надану позивачеві на стадії апеляційного перегляду справи, колегія суддів враховує наступне.

У справі встановлено, що правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду справи відповідачеві ОСОБА_1 надавав адвокат Запаскін М.Р., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги №214 від 13.02.2024 року та додаткової угоди до нього від 07.09.2024, за умовами якої вартість 1 (однієї) години витраченого часу складає 2 500 грн.

Відповідно до табелю обліку робочого часу послуги адвоката полягали у наданні консультацій, аналізі рішення суду першої інстанції, вивченні та аналізі апеляційної скарги, підготовці відзиву на апеляційну скаргу, та представництво інтересів клієнта в судових засіданнях. Всього кількість витрачених годин станови 5 (п`ять).

Проаналізувавши наявні матеріалів справи та подані на підтвердження факту понесення ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу документи, колегія суддів вважає, що відображена у наданих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом Запаскіним М.Р. роботи (наданих послуг) відповідає критерію розумності та часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, отже, заява про стягнення судових витрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (справа №755/9215/15ц).

Заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 від ОСОБА_4 до суду апеляційної інстанції не надходило.

У згаданій постанові Верховний Суд наголосив також, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що одночасно із представництвом інтересів ОСОБА_1 по даній справі, адвокат Запаскін М.Р. також представляв інтереси ТОВ «ХОРС 2020», як особи, інтереси якої не суперечать інтересам ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну (див. постанову Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі № 162/405/16-ц (провадження № 61-20876св18)).

Оскільки рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 02 серпня 2024 року, залишеним без змін постановою апеляційного суду позовні вимоги ТОВ «Щедра Нива» задоволено частково, а в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви, й стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 половини суми витрат на професійну правничу допомогу, що понесені ним.

Керуючись статтями 133, 134, 137, 141, 142, 270, 382 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Запаскіна Максима Романовича про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з ОСОБА_4 витрат на правову допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 6250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття. На додаткову постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

В.В. Сопрун