Справа № 621/2956/24
Провадження № 2/621/1111/24
РІШЕННЯ

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючий суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання Лацько А.В.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Сергієнко С.М.,

відповідач - Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області,

представник відповідача - Маковецька К.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

у с т а н о в и в:

02.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок - літ. А-1; прибудова літ. А-1-1; ганок літ. а-1; сарай - літ. В; огорожа № 1.2; колонка № 3; хвіртка №4, загальною площею житлового будинку - літ. А-1 70,8 кв.м, житловою площею будинку 42,2 кв.м, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначено, що батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на який за померлим було зареєстровано на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки, посвідченого Зміївською ДНК 17.03.1959, р-р № НОМЕР_1 та акту вводу в експлуатацію, затвердженого виконкомом Зміївської міської ради депутатів трудящихся 30.09.1966 р-р № 159, зареєстрованого Харківським МБТІ 24.12.1966.

На день смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом з померлим були зареєстровані та фактично проживали його дружина ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_2 , які в силу положень статті 549 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року чинній на момент відкриття спадщини, прийняли спадщину фактично вступивши у управління та володіння спадковим майном, але в установленому законом порядку свої спадкові права не оформили.

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із прав спадкоємиці майна, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , яку відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України прийняла фактом постійного проживання її дочка ОСОБА_2 , однак, у встановлений законом строку, в установленому законом порядку свої спадкові права не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який померла успадкувала після смерті батька ОСОБА_3 , та смерті матері ОСОБА_4 у відповідних частинах, в цілому.

За життя ОСОБА_2 одружена не була, дітей не мала, інших спадкоємців окрім брата ОСОБА_1 не мала, а тому в передбачений законом строк ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сестри.

Однак 03 травня 2024 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 рідної сестри ОСОБА_2 з підстав не надання правовстановлюючих документів, щодо належності майна спадкодавцю та ненадання документів стосовно останнього місця проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті якого фактично спадщину прийняла його дочка ОСОБА_2 , але не оформила спадкові права.

Оскільки ОСОБА_2 фактом свого проживання з батьками прийняла спадщину після їх смерті, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними будівлями що розташовані в АДРЕСА_1 , однак в установленому законом порядку не отримала правовстановлюючі документи на спадкове майно, ОСОБА_1 позбавлений можливості оформити свої спадкові права після смерті сестри ОСОБА_2 , що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 06 серпня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 24.09.2024.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 15 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 31.10.2024.

31.10.2024 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сергієнко С.М. до канцелярії суду надала заяву відповідно до якої просила здійснювати розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволені позову наполягала, просила визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був успадкований нею після смерті ОСОБА_3 .

Від представника відповідача Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Маковецької К.О. до канцелярії суду надійшов лист, відповідно до якого остання просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника Зміївської міської ради за наявними матеріалами в справі.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Спірним є право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії Свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданого 17.11.1957 вбачається, що 17 листопада 1957 року ОСОБА_3 та ОСОБА_5 уклали шлюб, після укладення шлюбу прізвище дружини змінено з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ", актовий запис № 17 (а.с. 16).

Відповідно до копій Свідоцтв про народження, серії НОМЕР_3 виданого 28.10.1960, актовий запис № 204, серії НОМЕР_4 виданого повторно 29.12.1982, актовий запис № 62, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 15, 17).

ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Зміїв Зміївського району Харківської області у віці 70 років помер ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 99 копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 12).

Після смерті ОСОБА_3 , відкрилася спадщина до складу якої увійшов житловий будинок розташований за адресою: АДРЕСА_1 який належав в цілому померлому ОСОБА_3 на підставі Договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, з кількістю кімнат від однієї до п`яти від 10.02.1959, посвідченого Зміївською ДНК 17.03.1959, зареєстрованого в реєстрі за № 189 та Акту про закінчення будівництва та вводу в експлуатацію від 24.09.1966, затвердженого виконкомом Зміївської міської ради депутатів трудящихся 30.09.1966, р-р № НОМЕР_6 , право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано Харківським МБТІ 24.12.1966 в цілому за ОСОБА_3 , запис № 27 в реєстрі 2653 (а.с. 32-33, 34, 35, 36, 37, 60-61, 62, 63, 64, 65).

ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Зміїв Зміївського району Харківської області у віці ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_4 , актовий запис № 12 - копія Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 виданого 17.01.2006 (а.с. 13)

З копії Свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_8 виданого 23.12.2021 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Зміїв Чугуївського району Харківської області у віці ІНФОРМАЦІЯ_9 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1536 (а.с. 14).

Відповідно до інформації наданої головним спеціалістом сектору надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Курбатовою Г. № 980 від 13.05.2024, № 981 від 13.05.2024, інформація щодо зареєстрованих за адресою АДРЕСА_1 , осіб на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 та відповідно на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_4 в Реєстрі територіальної громади Зміївської міської ради не міститься (а.с. 18, 19).

З інформації наданої головним спеціалістом сектору надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання відділу надання адміністративних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області Курбатовою Г. від 13.05.2024 № 982, вбачається що, за даними Реєстру територіальної громади Зміївської міської ради разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , за адресою АДРЕСА_1 , станом на день її смерті були відсутні зареєстровані особи (а.с. 20).

Разом з тим, відповідно до копії домової книги для реєстрації громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_2 , за вказаною адресою були зареєстровані та фактично проживали: власник ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_12 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 ; дружина власника - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_13 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 ; син власника ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_14 знятий з реєстрації 25.05.1977; дочка власника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ; син власника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знятий з реєстрації 12.03.1983 (а.с. 21-30).

Відповідно до інформації наданої завідувачем Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясовою Т. №1162/01-16 від 11.11.2023 на запит приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л., після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 спадкова справа відсутня (а.с. 74).

ОСОБА_2 після смерті батьків: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та матері ОСОБА_4 14.01.2006, фактом свого спільного проживання фактично прийняла спадщину, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями розташованого по АДРЕСА_1 однак в установленому законом порядку свої спадкові права не оформила, вказаний факт учасниками справи не спростовувався.

Як вказує позивач в позовній заяві за життя ОСОБА_2 шлюб не укладала, дітей не мала, вказано обставина в ході розгляду справи не спростована.

03 травня 2024 року Постановою приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , його рідної сестри ОСОБА_2 , у зв`язку з ненаданнями правовстановлюючих документів, щодо належності майна спадкодавцю та ненаданням документів стосовно останнього місця проживання ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , після смерті якого фактично спадщину прийняла його дочка ОСОБА_2 (документами фактичне прийняття спадщини не підтверджено спадкоємцем), але не оформила спадкові права (а.с. 38).

Відповідно до інформації наданої приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Лещенко Л.А. № 395/01-16 від 21.10.2024 на виконання ухвали суду від 15.10.2024 про витребування доказів із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 звернувся рідний брат померлої ОСОБА_1 спадкова справа заведена 23.06.2022 та зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 98, спадкова справа № 43/2022; заповіти після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 відсутні, Свідоцтва про право на спадщину за законом та/або заповітом не видавалися (а.с. 93-95).

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Для захисту права суду необхідно встановити факт його порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини 1 статті 3, статті 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до частини 4 статті 25, пункту 11 частини 4 статті 346 Цивільного кодексу України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Враховуючи що спадщина після померлого ОСОБА_3 відкрилася 11 квітня 2003 року то до даних правовідносин застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Відповідно до статті 548 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 549 Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на день смерті ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали разом з останнім за адресою АДРЕСА_2 , вели спільне господарство та даний факт ніким не оспорюється, а відповідно ОСОБА_4 дружина померлого ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дочка померлого ОСОБА_3 в рівних частинах фактично прийняли спадщину після його смерті, яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо спадкових відносин після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_2 то вони регулюються нормами діючого Цивільного кодексу України

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом та за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1220 Цивільного кодексу України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до частини першої статті 1221 Цивільного кодексу України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця

Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з положеннями статті 1257 Цивільного кодексу України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадщину у разі відсутність спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 Цивільного кодексу України.

Статтею 1261 Цивільного кодексу України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно частин 3, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Аналогічну норму містить пункт 3.21 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

ОСОБА_2 , яка на час смерті ІНФОРМАЦІЯ_10 матері ОСОБА_4 була зареєстрована та фактично проживала з померлою на час відкриття спадщини у відповідності прийняла спадщину після смерті матері - ОСОБА_4 , яка зокрема складалася з прав спадкоємиці майна після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак за життя своїх спадкових прав так і не оформила.

Статтею 1262 Цивільного кодексу України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

За змістом статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_2 , інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні.

Оскільки за життя ОСОБА_2 не отримала Свідоцтво про право на спадщину після смерті батьків: батька ОСОБА_3 та матері ОСОБА_4 , а її мати в свою чергу не отримала Свідоцтва про право на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , надати нотаріусу правовстановлюючі документи, які підтверджують належність майна спадкодавцю ОСОБА_2 , позивач можливості немає.

Отже, ОСОБА_2 , яка на момент смерті батьків 11.04.2003 та 14.01.2006 , проживала разом із спадкодавцями в на час відкриття спадщини, а відтак прийняла спадщину, а ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса в передбачений законом строк з заявою про прийняття після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_2 .

Проте, у позивача наявні складнощі у зв`язку з викладеними вище обставинами в оформленні спадкових прав.

Частиною першою статті 1296 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частина третя цієї статті встановлює, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до частини 1, 5 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини..

Оскільки спірне нерухоме майно набуто спадкодавцем ОСОБА_3 у законний спосіб і належало йому за життя на праві власності, воно увійшло до складу спадщини після його смерті, яке в подальшому фактично успадкувала ОСОБА_2 , однак у встановленому законом порядку свої спадкові права не оформила.

З огляду на викладене, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що померлому ОСОБА_3 належав житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи, що спадщину після смерті ОСОБА_3 до складу якої увійшов вказаний житловий будинок з надвірними будівлями, фактично прийняла його дочка ОСОБА_2 , після смерті якої 22.12.2021 з заявою про прийняття спадщину та видачею Свідоцтва про право на спадщину з заявою до нотаріальної контори в строки передбачені статтею 1270 Цивільного кодексу України, як спадкоємець другої черги звернувся ОСОБА_1 , однак останній, в позасудовому порядку позбавлений можливості оформити право власності на вказаний житловий будинок, будь - яких інших спадкоємців, які б претендували на вказане майно судом не встановлено, наявні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за законом.

Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат понесених ним по сплаті судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Керуючись статтями 15, 1216, 1218, 1220, 1222, 1225, 1257, 1259, 1261, 1270, 1296 Цивільного кодексу України, статтями 2, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до складу якого входить: житловий будинок - літ. А-1; прибудова літ. А-1-1; ганок літ. а-1; сарай - літ. В; огорожа № 1.2; колонка № 3; хвіртка №4, загальною площею житлового будинку - літ. А-1 70,8 кв.м, житловою площею будинку 42,2 кв.м.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 31.10.2024.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Відповідач Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, юридична адреса: вул. Адміністративна, буд. № 9, м. Зміїв, Харківська область, 63404, код за .

Головуючий: