ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/4323/21 Номер провадження 22-ц/814/208/24Головуючий у 1-й інстанції Федорова О. В. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

суддя-доповідач: Дряниця Ю.В.,

судді: Пилипчук Л.І., Лобов О.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року AT "Універсал Банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних в сумі 154672,10 грн.

В обґрунтування позову посилався на те, що 14.02.2008 року між ВАТ "ВТБ Банк", правонаступником якого є AT "Універсал Банк", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №10Ф-ІК-406, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 74000,00 доларів США строком на 17 років до 14.07.2025 року під 12,5% річних.

Відповідач в порушення умов Кредитного договору не здійснювала погашення кредиту та сплати відсотків у строки та в розмірах визначених договором, у зв`язку із чим рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2010 року по справі № 2-3283/2009, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ВТБ Банк" 579813,71 грн. заборгованості за кредитним договором від 14.02.2008 року за №10/Ф-ІК-406.

Відповідачка не виконала вказане рішення суду вчасно, а направляє окремі періодичні платежі, а отже допустила прострочення грошового зобов`язання.

Враховуючи викладене, позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідачки заборгованість 3% річних в розмірі 154672,10 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року позов Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_2 про стягнення суми 3% річних задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» 3% річних у сумі 44335 грн. 28 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати по сплаті судового збору 650 грн. 67 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Універсал Банк" на користь ОСОБА_2 судові витрати, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3411 грн. 02 коп.

Рішення оскаржила відповідач, подавши через свого представника апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що cуд першої інстанції помилково зробив висновок про те, що позивач є правонаступником АТ ВТБ Банк у правовідносинах, які виникли на підстав Кредитного договору № 10/Ф-ІК-406 від 14.02.2008 р.

Зазначає, що позивач є правонаступником за Договором № 75-РБ від 21.10.2020 року про відступлення прав вимоги, а вимоги до відповідача заявлені у зв`язку з невиконанням рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова. Станом на час розгляду судом справи про стягнення з відповідача 3 % річних позивач не був стороною виконавчого провадження № 47984544 з примусового виконання рішення суду від 22.12.2010 р. у справі № 2-507/2010, тобто не був особою, яка має право вимагати примусового виконання рішення суду та відшкодування шкоди завданої таким невиконанням.

Також звертає увагу суду на неналежність розрахунку заборгованості, наданого позивачем та розрахунку суми 3% річних.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21 грудня 2023 року зупинено провадження у справі №645/4323/21 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №645/2685/21.

Витребувано з Немишлянського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) щомісячний розрахунок заборгованості за виконавчим листом №2-507/10, виданим Фрунзенським районним судом м. Харкова 09.09.2012 року із зазначенням суми боргу та суми погашення заборгованості.

16.09.2024 року провадження у справі поновлено з огляду на тривалий час її розгляду судом апеляційної інстанції, оскільки на момент відновлення провадження справа №645/2685/21 місцевим судом не розглянута.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 14.02.2008 року між ВАТ "ВТБ Банк", правонаступником якого є AT "Універсал Банк", та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №10Ф-ІК-406, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 74000,00 доларів США строком на 17 років до 14.07.2025 року під 12,5% річних.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2010 року, яке набрало законної сили, позовну заяву ПАТ "ВТБ Банк" задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ВТБ Банк" заборгованість за кредитним договором від 14.02.2008 року за №10/Ф-ІК-406 у сумі 579813,71 грн. та 1730,00 грн. /а.с. 114/.

01.10.2020 року між АТ "ВТБ Банк" (далі - Банк) та АТ "Універсал Банк" (далі - Новий кредитор) укладено Договір №75-РБ про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених Договором, Банк відступає Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів, зазначених у Додатку №1, Додатку №2, Додатку №3 до Договору, надалі за текстом -Боржники, включаючи право вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту) та/або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1, Додатку №2, Додатку №3 до цього Договору, надалі за текстом - "Основні договори", надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує банку за Права вимоги. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором /а.с.14-17/.

Відповідно до Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, до АТ "Універсал Банк" перейшло право вимоги в тому числі за Кредитним договором 10/Ф-ІК-406 від 14.02.2008 року з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків /а.с.12/.

На час звернення АТ "Універсал Банк" до суду заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2010 року у справі № 2-3283/2009 не виконано.

Згідно розрахунку заборгованості, залишок суми боргу за рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2010 року у справі № 2-3283/2009 станом на 02.03.2021 року складає 556669,33 грн.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції врахував подану представником відповідача заяву про застосування строку позовної давності, та обсяг вимог, заявлених позивачем, щодо стягнення 3% річних, та дійшов висновку про те, що у зв`язку із несплатою відповідачкою стягнутої суми боргу, до стягнення підлягає сума 3% річних в розмірі 44335,28 грн. за період з 07.07.2018 року по 02.03.2021 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.

Встановивши, що рішенням суду, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, і це рішення суду відповідач не виконала, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, для стягнення 3 % річних, нарахованих на суму боргу, стягнуту судовим рішенням, за період з 07.07.2018 року по 02.03.2021 року, з урахуванням строків позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про те, що на час звернення до суду з позовною заявою, а також станом на дату подання апеляційної скарги, АТ «Універсал Банк» не був стороною у цивільній справі № 2-507/2010 та не є стороною виконавчого провадження №47984544 з примусового виконання виконавчого листа № 2-507/2010, виданого 09.09.2012 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова, а отже не має право вимагати примусового виконання рішення суду та відшкодування шкоди завданої таким невиконанням колегія суддів не приймає до уваги, оскільки право вимоги за Кредитним договором 10/Ф-ІК-406 від 14.02.2008 року з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків перейшло до АТ «Універсал Банк» на підставі Договору №75-РБ про відступлення права вимоги, укладеного 01.10.2020 року між АТ "ВТБ Банк" та АТ "Універсал Банк".

На час розгляду справи апеляційним судом зазначений договір є дійсним. Вимоги позивача обґрунтовані положеннями ст. 625 ЦК України, яка в свою чергу визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, позивач набувши статус нового кредитора, має право на вимогу стягнення на свою користь 3 відсотків річних, в порядку визначеному ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги щодо невірного розрахунку заборгованості колегія суддів також не приймає, оскільки зазначеним доводам була надана належна правова оцінка судом першої інстанції. Надана на виконання ухвали Полтавського апеляційного суду від 21.12.2023 року Немишлянським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) інформація щодо розрахунку заборгованості за виконавчим листом №2-507/10, спростовує доводи відповідача про здійснення щомісячного утримання частини її доходу на погашення суми боргу.

Крім того, колегія суддів зауважує, що наданий позивачем розрахунок заборгованості враховує проведені відповідачем оплати боргу. (а.с. 21)

З листа Немишлянського ВДВС у місті Харкові СМУ МЮ (м. Харків) від 09.04.2021 року вбачається, що станом на 09.04.2021 року заборгованість ОСОБА_2 за виконавчим документом складає 474952,39 грн. основного боргу та 47063,91 грн. виконавчого збору.

В листі, наданому на виконання ухвали Полтавського апеляційного суду від 21.12.2023 року Немишлянським відділом державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) наведено перелік грошових коштів, що надходили на депозитний рахунок відділу за період з 27.04.2016 по 09.06.2021 року. З листа вбачається надходження грошових коштів у період з 12.04.2021 по 09.06.2021 року проте залишок боргу станом на 19.01.2024 року складає 474952,39 грн., тобто загальна сума заборгованості з 09.04.2021 року по 19.01.2024 року не змінилась.

Оскільки з вказаного листа Немишлянського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові не можливо встановити які саме грошові кошти надходили на погашення основної заборгованості, колегія суддів не може визначити цей доказ належним та прийняти його.

Власного розрахунку заборгованості з урахуванням обставин, вказаних у апеляційній скарзі, відповідачем надано не було.

Згідно статей 12, 81 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши докази, що містяться у матеріалах справи у їх сукупності, колегія суддів доходить висновку, що відповідачем не було належними та допустимими доказами спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем, а також не спростовано розрахунок суми 3% річних проведений районним судом.

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Інші наведені в апеляційній скарзі, доводи є тотожними доводам, висловленим відповідачем у відзиві на позовну заяву, які були предметом дослідження судом першої інстанції, та їм була надана відповідна правова оцінка, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367,374ч. 1 п. 1,375,381,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя - доповідач: Ю. В. Дряниця

Судді : Л. І. Пилипчук

О.А. Лобов