Справа № 131/1323/24
Провадження № 2/131/346/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.11.2024 м. Іллінці

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Коваля А.М.,

за участю секретаря судового засідання Чех Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

учасники: представник позивача ОСОБА_3 , представник відповідача ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якому вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Купчинці Гайсинського району Вінницької області померла її мати, ОСОБА_5 . Після смерті матері залишилася спадщина, яка включає дві земельні ділянки: одну, площею 0,1594 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та іншу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,2249 га, розташовану на території Купчинецької сільської ради. Згідно з заповітом, посвідченим 3 січня 2020 року в.о. старости сіл Купчинці, Волошкове, Яструбинці, земельну ділянку по вул. Черняховського було заповідано позивачці, а іншу ділянку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Позивачка зазначила, що їй виповнилося 62 роки на момент смерті матері, і вона є непрацездатною за віком, тому відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України вона має також право на обов`язкову частку у спадщині, що становить 1/6 частину. Однак вона не подала заяву про прийняття спадщини вчасно через кілька об`єктивних причин.

Крім позивачки, також право на обов`язкову частку у спадщині мала її сестра (донька спадкодавиці) ОСОБА_8 , яка відмовилася від прийняття спадщини. Також право на обов`язкову частку у спадщині має брат позивачки (син спадкодавиці) ОСОБА_2 , який прийняв спадщину у встановленому законом порядку.

ОСОБА_1 не знала про існування заповіту на її користь, оскільки не проживала разом із матір`ю на момент складання заповіту чи її смерті, і дізналася про це лише у серпні 2024 року від свого сина. Крім того, протягом останніх 10 років вона постійно проживала за кордоном, працюючи за контрактом, і могла приїжджати в Україну лише на час відпустки, що підтверджується відмітками у паспорті. Також на території України були запроваджені карантинні обмеження через COVID-19, а з початку лютого 2022 року воєнний стан, що ускладнювало її пересування.

Позивачка вказує, що зібравши всі необхідні документи для оформлення спадкових прав, у вересні 2024 року вона звернулася до приватного нотаріуса для оформлення спадщини, але отримала відмову через пропущений строк для прийняття спадщини. У зв`язку з цим позивачка просить суд визначити їй додатковий строк у шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити.

Представник відповідача заперечила щодо задоволення позову, надала суду відзив та наступні пояснення.

Належними відповідачами за даним позовом, крім ОСОБА_2 , мають бути й ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , тобто всі спадкоємці, які прийняли спадщину, незалежно від того, чи погоджуються ОСОБА_6 і ОСОБА_7 на визначення додаткового строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини, чи визнає їх відповідачами позивач. Отже, позов пред`явлено до неналежного відповідача, тобто лише до ОСОБА_2 .

Також представник відповідача вказала, що відсутність в матеріалах цивільної справи доказів обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії доводить факт відсутності перешкод для нотаріального оформлення спадкових прав, тобто відсутність цивільно-правового спору.

Також, позивач, як спадкоємець першої черги спадкування за законом, не скористалася правом на прийняття спадщини.

Крім того, сам по собі факт проживання позивача за кордоном не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування позивача поза межами України не позбавляло позивача можливості подати заяву про прийняття спадщини поштою, звернутися до консульської установи України (ст.38 Закону України «Про нотаріат»). Доказів неможливості з`явитися до консульської установи або до дипломатичного представництва України за кордоном позивач не надала.

Враховуючи, що часом відкриття спадщини є 10 січня 2022 року, твердження позивача про перебування карантинних заходах, викликаних COVID-19, як причини пропуску шестимісячного строку прийняття спадщини, с безпідставними, а зазначена причина не є поважною, оскільки сама по собі ця обставина не створювала для позивача будь-яких об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини і позивачем не доведена.

Також, керуючись засадами розумності, добросовісності та справедливості, неможна назвати незначним пропуск строку без поважних причин більше ніж на 2 роки.

Отже, позивачем не доведено наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали її у своєчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, тим самим, правові підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини відсутні, тому представник відповідача просила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що матір`ю позивачки ОСОБА_9 є ОСОБА_10 згідно свідоцтва про народження НОМЕР_1 від 24.03.1959 (а.с.14).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13).

Згідно інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права від 05.09.2024 земельна ділянка з кадастровим номером :06:002:0062 та площею 0,1594 га, що розташована по АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с. 17). Цю земельну ділянку згідно заповіту, посвідченого ОСОБА_11 , в.о. старости сіл Купчинці, Волошкове, Яструбинці Дашівської селищної ради Іллінецького району Вінницької області 03.01.2020 року за р. № 5-1 , ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1 (а.с. 16).

Спадкова справа щодо майна ОСОБА_5 заведена у приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцької Жанни Йосипівни, справа № 68/2022 (а.с. 69-77).

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Судом встановлено, що позивачка пропустила строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для подачі заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та інших.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 по справі №686/5757/23 зазначила, що з урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість.

Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини.

Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини тільки для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі їх обізнаності про відсутність спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, він не скористався правом на прийняття спадщини, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі №520/10377/17, від 11 серпня 2021 року у справі №720/1079/19, від 22 січня 2020 року у справі №592/18695/18,від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі N 361/8259/18 та багатьох інших.

Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.

З огляду на пояснення представника відповідача слід зазначити, що ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі, оскільки він, як вбачається з матеріалів справи, прийняв спадщину, на яку претендує ОСОБА_1 , тобто вирішення справи безпосередньо впливає на його права та інтереси.

Як зазначено в позовній заяві з метою оформлення спадщини після смерті матері позивачка у вересні 2024 року звернулася до Приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Вінницької області Савіцької Жанни Йосипівни, з метою оформлення своїх спадкових прав та отримання свідоцтв про право на спадщину на майно, що належало ОСОБА_5 , проте отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини. Нотаріусом роз`яснено ОСОБА_1 право звернутись до суду. В матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем такої відмови від нотаріуса.

Крім того, як вбачається із позовної заяви, основною причиною пропуску строку для прийняття спадщини позивачем є її незнання про заповіт.

Отже, враховуючи практику Верховного Суду, слід зазначити, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги не має право на поновлення строку для прийняття спадщини з огляду на її необізнаність про наявність заповіту.

Судом також не визнаються поважними наступні причини пропуску строку для прийняття спадщини: те, що на території України протягом лютого 2022 червня 2023 вставлено карантинні обмеження з метою запобігання поширенню COVID-19, а протягом лютого 2022 - по даний час на всій території України діє правовий режим воєнного стану; часті та тривалі повітряні тривоги та загрози ракетних обстрілів по всій території України; віддаленість місця проживання позивача від місця проживання померлої спадкодавиці близько 2 000 км; похилий вік позивача; юридичну необізнаність позивача; невизначеність щодо строку, встановленого законом для прийняття спадщини: 6 місяців з моменту відкриття спадщини; або до закінчення воєнного стану; або 10 місяців з моменту відкриття спадщини; а також невелику тривалість часу, що пройшов з дня спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини до моменту звернення позивача до суду.

Статтями 76-80 ЦПК України визначені основні положення про докази, відповідно до яких доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено обов`язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не доведено належними доказами причинно-наслідкового зв`язку між вказаними вище обставинами та неприйняттям нею спадщини в шестимісячний строк. Більше того, в позовній заяві вказано що ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини саме через незнання про заповіт. Жодних доказів щодо намірів реалізувати свої права, які були унеможливлені карантином чи воєнним станом суду надано не було. Також, підтверджень віддаленості спадкового майна від постійного місця проживання позивача в матеріалах справи немає, а згідно відміток в паспорті позивача в період з 31.07.2023 по 01.09.2023 ОСОБА_1 перебувала в Україні (а.с. 19), тобто мала можливість отримати доступ до інформації про спадкове майно. З огляду на проаналізовану вище судову практику, юридична необізнаність, невизначеність та похилий вік не можуть бути поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а керуючись засадами розумності, добросовісності та справедливості, не можна назвати незначним пропуск строку позивачем, адже шестимісячний строк прийняття спадщини ОСОБА_5 , сплив 10 липня 2022 року.

З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визначення додаткового строку шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись статтями 4, 11, 12, 13,141, 247, 258,259, 263-265,268, 273,352,354ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Копію цього рішення невідкладно надати сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя: