Провадження № 2-ві/953/18/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді Глос М.Л.,

за участю секретаря Сороченко М. О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова Колесник Світлани Андріївни від розгляду цивільної справи за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) «МЖК 28» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати членських внесків ОСББ,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Харкова під головуванням судді Колесник С. А. перебуває цивільна справа за позовом ОСББ «МЖК 28» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати членських внесків ОСББ.

Відповідач ОСОБА_1 25.11.2024 року заявив відвід судді Колесник С. А., в обґрунтування посилаючись на безпідставне, на його думку, відкриття суддею провадження у справі за позовом, що не відповідав вимогам ст. ст.175-177 ЦПК України, відмовою у зупиненні виконання раніше прийнятого у цій справі заочного рішення, а також у прийнятті до розгляду його зустрічного позову. Зазначене, на думку ОСОБА_1 , свідчить про надання суддею необґрунтованих переваг позивачу, а відтак і її упередженість, необ`єктивність і заінтересованість у справі.

Відповідно до ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Колесник С. А. надійшла до суду раніше, ніж за три дні до розгляду справи, призначеного на 03.12.2024 року 14 годину 00 хвилин.

Ухвалою від 26 листопада 2024 року суддя Київського районного суд м. Харкова Колесник С. А. визнала заявлений їй відвід необґрунтованим, у зв`язку з чим відповідну заяву ОСОБА_1 передано для розгляду іншому судді у порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Колесник С. А. передано для розгляду судді Глос М. Л.

Керуючись вимогами ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд з метою створення найкращих умов для захисту прав і законних інтересів учасників судового процесу призначив розгляд питання про відвід судді у судовому засіданні з повідомленням відповідача, позивача та його представника. Проте учасники судового провадження, будучи належним чином сповіщені про дату і час судового засідання, до суду не з`явилися і причин свого неприбуття не повідомили. За таких обставин неявка у судове засідання учасників судового провадження відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України не перешкоджає вирішенню судом заявленого відводу.

Оскільки у судове засідання не з`явилися учасники справи, відповідно до вимог

ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши заяву про відвід, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Право людини на справедливий суд належить до фундаментальних прав людини у сучасній демократичній державі. Забезпечення справедливого правосуддя, що ґрунтується на верховенстві права, є міжнародним зобов`язанням України на підставі низки міжнародно-правових актів, які ратифіковані Україною і становлять частину національного законодавства. Одним із таких документів є Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року (далі ЄКПЛ, Конвенція).

Стаття 6 ЄКПЛ гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи під час розгляду будь-якого пред`явленого їй кримінального обвинувачення.

Одним зі способів забезпечення даного права є інститут відводу, що полягає у гарантованому кожному учаснику процесу праві за наявності передбачених законом обставин висловити недовіру судді чи складу суду і заперечити про участі цього судді (суддів) у розгляді справи.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ безсторонність суду у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах: «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24.02.1993 р., п. п. 27, 28, 30; «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland) від 21.12.2000 року, заява №3958/96, п. 42).

Щодо суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справах: "Ветштайн проти Швейцарії"

(Wettstein v. Switzerland), пункт 43; «Білуха проти України» від 09.11.2006 р., заява № 33949/02, п. 50).

Відповідно до сформованих Судом орієнтирів застосування п. 1 ст. 6 Конвенції з точки зору дотримання стандартів незалежності і безсторонності суду навіть зовнішні прояви мають певну важливість. Іншими словами, "правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26.10.1984 р., п. 26). Адже йдеться про довіру, яку суди повинні викликати у громадськості у демократичному суспільстві (рішення у справах: «Ветштайн проти Швейцарії (Wettstein v. Switzerland), п. 42; "Кастілло Альгар проти Іспанії (Castillo Algar v. Spain) від 28.10.1998 р., п. 45).

Разом із тим, під час вирішення питання про те, чи є у конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати зазначені побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справах: "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), п. 44; «Ферантеллі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 07.08.1996 р., п. 58; «Білуха проти України», п. 52).

На рівні національного законодавства України перелік підстав для відводу судді у цивільному судочинстві законодавець встановлює у ч. 1 ст. 36 ЦПК України. Відповідно до цієї норми процесуального права суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї чи близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Крім цього, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 даного Кодексу.

Водночас незгода сторони з процесуальними рішеннями судді згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Положеннями ч. 3 ст. 39 ЦПК України встановлено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником процесу ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку відвід може бути заявлено лише у виняткових випадках, коли про підставу для цього заявнику не могло бути відомо до спливу згаданого строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, обов`язковими умовами відведення судді у зв`язку з існуванням обставин, що ставлять під сумнів його об`єктивність, є належне мотивування заявником і підтвердження доказами конкретних фактів, які з точки зору поінформованого та розсудливого стороннього спостерігача можуть свідчити про його упередженість.

Заява ОСОБА_1 не містить аргументованих доводів про існування жодної з визначених законодавцем обставин, які могли б бути процесуальними підставами для відводу судді Колесник С. А. Зокрема, відповідач не навів будь-яких конкретних фактів, які могли би свідчити про особисту заінтересованість судді, членів її сім`ї чи близьких родичів у зазначеній цивільній справі та/або викликати обґрунтовані сумніви в її безсторонності за суб`єктивним чи об`єктивним критеріями, і таких фактів суд за результатами розгляду заяви про відвід не встановив. Твердження ОСОБА_1 щодо необ`єктивності судді Колесник С. А. і надання нею під час розгляду справи переваг позивачу є особистими припущеннями заявника і за змістом ґрунтуються лише на його незгоді з процесуальними діями та рішеннями судді, що не може бути правовою підставою для відводу.

Виходячи з наведеного заява ОСОБА_1 про відвід судді Колесник С. А. задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 247 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського районного суду м. Харкова Колесник Світлани Андріївни від розгляду цивільної справи за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «МЖК 28» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати членських внесків ОСББ відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Л. Глос