Справа № 206/386/23
Провадження № 2/206/30/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2024 м. Дніпро

Самарський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого-судді Нестеренко Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Бублейник В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , в інтересах якої діє адвокат Орсік Олег Едуардович до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Пасічник Тарас Валерійович про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом яке видане та посвідчене 14.12.2012 державним нотаріусом Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. та зареєстроване в реєстрі за № 2-2316, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Інша 1/2 частина будинку з господарсько-побутовими будівлями належить відповідачу. В цілому домоволодіння по АДРЕСА_1 , перебуває в спільній частковій власності і складається із: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 86,6 м?, житловою площею 56,2 м?, (з прибудовою літ. а-1, прибудовою літ. а?-1, прибудовою літ. а?-1), господарських будівель та споруд: а,а?,з-ґанок; а,а?,з?-козирок; Б,З-літня кухня; В-гараж; пдВ-оглядова яма; Г, Д-убиральня; Е,Л-душ; Ж,И-сарай; О-навіс; № 1-15, І, ІІ, ІІІ, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0677 га, але в натурі в кого яка частина документально, не визначено. Спірне будинковолодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,0677 га під кадастровим номером :09:293:0005. Дана земельна ділянка була передана у спільну сумісну власність для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 28.04.2010року №703/56. Кожному із співвласників було видано окремий Державний акт про право власності на земельну ділянку. Відповідач постійно порушує порядок землекористування спільною земельною ділянкою порушуючи укладену між сторонами домовленість, а саме без погодження перемістили огорожу, яка проходила по умовній межі між їхніми земельними ділянками, на цьому тлі між ними виникають непорозуміння та конфлікти. Неодноразові звернення позивача з проханням здійснити добровільно спільний розподіл будинку та земельної ділянки відповідачем постійно ігнорується. За таких обставин вважає, що суд має захистити її права власності на житло шляхом поділу в натурі будинку що є у спільній частковій власності та поділу земельної ділянки в натурі що перебуває у спільній сумісній власності. На час звернення до суду вказаний будинок складається з двох майже рівних частин, які реально виділені в дві відокремлені квартири: квартира АДРЕСА_2 , яка перебуває у користуванні відповідача ОСОБА_2 , та квартири АДРЕСА_3 , яка перебуває у користуванні позивача ОСОБА_4 . Вищезазначені дві квартири, окремі одна від одної і облаштовані окремими квартирними побутовими мережами із вузлами обліку від комунальних мереж електропостачання, холодного водопостачання, газопостачання, вказані квартири мають місцеве водяне опалення від водогрійного газового водонагрівача, водовідведення місцеве у відповідні зливні ями. На підставі викладеного, просить суд поділити в натурі житловий будинок та земельну ділянку, а також стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору у розмірі 4170, 48 грн., витрати за проведення експертизи у розмірі 22 300 грн.

Ухвалою суду від 31.01.2023 вказану позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 09.02.2023 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25.04.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.08.2023, цивільну справу № 206/386/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, передано на розгляд судді Нестеренко Т.В.

Ухвалою суду від 15.08.2023 зазначену цивільну справу прийнято до провадження, по справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31.08.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 23.10.2023 у цивільній справі № 206/386/23 призначено судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну, земельно-технічну, оціночно-земельну експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертиз.

Ухвалою суду від 15.01.2024 провадження по справі відновлено.

21.11.2024 позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, про день місце та час розгляду справи повідомлена належним чином.

21.11.2024 представник позивача адвокат Орсік О.Е. у судовому засіданні підтримав позовну заяву, та просив її задовольнити.

17.03.2023 відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якій вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

21.11.2024 відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 у судовому засіданні визнали позовні вимоги позивача, проте в частині стягнення з відповідача витрат за проведення експертизи, просили відмовити.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 12.12.2012 державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримала після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спадщину наступне майно, яке складається з: 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці площею 677 кв. м. (згідно Державного акту на праві власності на земельну ділянку, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 703/56 від 28.04.2010). До житлового, шл. бет., будинку А-1, загальною площею 86, 6 кв. м., житловою площею 56, 2 кв. м. (прибудова літ. а2-1 площею 7,6 кв. м підлягає оформленню права власності), примикають господарсько-побутові будівлі: літня кухня Б саман, обкл. цег.; гараж В шл.бет.; сарай И глинолит.; душ Л цегла; навіс О; душ Е дерево; споруди № 1 15, І-ІІІ (а.с.16).

Позивач зареєструвала право власності на спадкове майно у виді 1/2 частки житлового з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1750473 від 28.03.2013 (а.с. 17).

Відповідно до копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, складеного 28.09.2012 КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради та копії плану земельної ділянки, житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 1/2 належить ОСОБА_5 (а.с.18-20).

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 391035 від 18.07.2011, ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0677 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Як вбачається з копії плану меж земельної ділянки :09:293:005, дана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності: ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с. 24-25), що також підтверджено копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 391034 від 18.07.2011 та копією плану на земельну ділянку, виданих на ім`я ОСОБА_2 (а.с. 27-28).

Судом також був досліджений висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи № 1351-09 від 15.11.2022, який виконаний за замовленням позивача ОСОБА_4 , за висновком якого сторонам було запропоновано два варіанти поділу спірної земельної ділянки. Другий варіант поділу, встановлений висновком екперта, фактично викладений у позовних вимогах та проти зазначеного варіанту поділу спірної земельної ділянки, відповідач не заперечувала у судовому засіданні.

Статтею 41 Конституції України гарантується, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Згідно з ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної часткової власності (спільне майно).

Відповідно до приписів ст. 358 ЦК України - право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності (ст. 361 ЦК України).

Частиною першою статті 86 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки , зокрема співвласників жилого будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно з частинами першою, другою статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з положеннями статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 26 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» - під час судового розгляду, предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі - Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зазначені принципи сформулювано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Частиною 1 ст.82 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, також беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає наступне.

На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи повне задоволення позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати на сплаті судового збору у сумі 4170, 80 грн. (а.с. 1).

Крім того, відшкодування витрат за проведення експертизи - не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тож сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ.

Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23).

Велика Палата ВС зазначила, що, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд ураховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта до чи після звернення позивача до суду з позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Таким чином, з урахуванням позиції Верховного суду, суд вважає за необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати за проведення експертизи у розмірі 22 300 грн. (а.с. 30)

Керуючись ст.ст. 86, 89, 105, 120 ЗК України, ст.ст. 319, 321, 358, 367, 377 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 23, 77, 78, 110, 141, 258-259, 264, 265, 274-279, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні заяву ОСОБА_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_4 ), в інтересах якої діє адвокат Орсік Олег Едуардович до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_5 ), в інтересах якої діє адвокат Пасічник Тарас Валерійович про поділ в натурі житлового будинку та земельної ділянки задовольнити.

Поділити в натурі домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 :

виділити ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_1 , в натурі 2/5 частини житлового будинку та господарських споруд (квартиру АДРЕСА_6 , наступні приміщення: житловий будинок літ. «А-1» (житлова літ. «2-2» 8 м?, житлова літ. «2-3» 10,3 м?, житлова літ. «2-4» 6,6 м?, кладова літ. «2-5» 5,6 м? загальною площею 30,5 м?); сіни літ. «а-1» (кухня літ. «2-1» 15,289 м?); ґанок літ. «а»; козирок літ. «а»; літній душ літ. «Л»; сарай літ. «И»; козирок літ. «з?»; ґанок літ. «з»; літня кухня літ. «З»; сарай літ. «Ж»; убиральня літ. «Д»; тротуари, доріжки та майданчики літ. «І»; 38/100 частини огорожі літ. «№ 1»; 38/100 частини огорожі літ. «№ 1»; огорожа літ. «№ 12»; яма вигрібна літ. «№ 14»; 39/100 частини огорожі літ. «№ 2»; 39/100 частини огорожі літ. «№ 2»; хвіртка літ. «№ 4»; огорожа літ. «№ 5».; колодязь літ. «№ 8»; колодязь літ. «№ 8»;

виділити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , в натурі 3/5 частини житлового будинку та господарських споруд (квартиру АДРЕСА_7 , наступні приміщення: житловий будинок літ. «А-1» (житлова літ. «1-2» 7,7 м?, житлова літ. «1-3» 6,6 м?, житлова літ. «1-4» 5,9 м?, житлова літ. «1-5» 11,1 м? загальною площею 31,3 м?); сіни літ. «а?-1» (кухня літ. «1-1» 8,645 м?); сіни літ. «а?-1» (кухня літ. «1-1» 6,644 м?); ґанок літ. «а?»; козирок літ. «а?»; оглядова яма літ. «пдВ»; навіс літ. «О»; літній душ літ. «Е»; гараж літ. «В»; літня кухня літ. «Б»; тротуари, доріжки та майданчики літ. «ІІ»; тротуари, доріжки та майданчики літ. «ІІІ»; 62/100 частини огорожі літ. «№ 1»; 62/100 частина огорожі літ. «№ 1»; огорожа літ. «№ 10»; огорожа літ. «№ 11»; ворота літ. «№ 13»; яма вигрібна літ. «№ 15»; 61/100 частина огорожі літ. «№ 2»; 61/100 частина огорожі літ. «№ 2»; хвіртка літ. «№ 3»; огорожа літ. «№ 6»; огорожа літ. «№ 7»; колодязь літ. «№ 9»; колодязь літ. «№ 9».

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Поділити в натурі земельну ділянку з кадастровим номером :09:293:0005 загальною площею 0,0677 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилового будинку, господарських будівель і споруд:

виділити ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 , відповідно до варіанту № 2 поділу земельної ділянки, надавши земельну ділянку (жовтий колір на план-схемі) фактичною часткою частин площею 338,4 м? (676,8 м?/2) з межами: 7.53-5.24-6.65-0.67-9.58-5.33-14.00-12.04-33.20 м.

Межу розділу земельної ділянки прокласти за ламаними лініями розмірами: 5.24-6.65-0.67- 9.58-5.33-14.00 м.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до варіанту № 2 поділу земельної ділянки на вказаному місці облаштувати частину паркану довжиною 5,3 м., демонтувати (перенести) побудовану зблоковану нову цегляну будівлю вбиральні та душу.

Виділити ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , відповідно до варіанту № 2 поділу земельної ділянки, надавши земельну ділянку (голубий колір на план-схемі) фактичною часткою 1/2 частин площею 338,4 м? (676,8 м?/2) з межами: 11.53-17.78-5.07-0.90-4.81-1.35-9.96-8.59-14.00-5.33-9.58-0.67-6.65-5.24 м.

Межу розділу земельної ділянки прокласти за ламаними лініями розмірами: 5.24-6.65-0.67- 9.58-5.33-14.00 м.

Зобов`язати ОСОБА_2 відповідно до варіанту № 2 поділу земельної ділянки перенести споруду огорожі (паркану) № 7 по вказаним лініям червоного кольору і додатково влаштувати новий паркан, який буде розділяти земельні ділянки співвласників, а також частину споруди огорожі («європаркану») № 13 довжиною 5,3 м демонтувати (перенести).

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером :09:293:0005 загальною площею 0,0677 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилового будинку, господарських будівель і споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4170 (чотири тисячі сто сімдесят) гривень 48 копійок, а також витрати за проведення експертизи у розмірі 22 300 (двадцять дві тисячі триста) гривень 00 копійко, що в загальному розмірі становить 26 470 (двадцять шість тисяч чотириста сімдесят) гривень 48 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 02.12.2024.

Суддя: Т.В. Нестеренко