Єдиний унікальний номер судової справи: 487/3013/23
Номер провадження 22-ц/812/1559/24 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Локтіонової О.В., Ямкової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою

Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2024 року, ухваленого під головуванням судді - Афоніної С.М., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (надалі - ТОВ «Укр Кредит Фінанс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 лютого 2022 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1052-4657, який разом із Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір. Вказаний договір підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за яким ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 12 000 грн строком кредитування 300 днів та зі строком, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою - 14 днів, зі сплатою процентів за користування кредитом за пільговою ставкою - 0,01%, за знижено ставкою у розмірі 2,00% в день та стандартною процентною ставкою у розмірі 3% в день.

Посилаючись на те, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» свої зобов`язання виконало належним чином, надавши ОСОБА_1 кредит на картковий рахунок та порушення останньою своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість, що станом на 11 травня 2023 року складає 84 429,12 грн, з яких: 12 000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 72 436,32 грн - прострочена заборгованість за процентами.

15 серпня 2023 року представник відповідачки адвокат Ткаченко Б.Р. подав до суду відзив на позов, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Зазначав, що позивачем не доведено факт укладання кредитного договору первісним кредитором з відповідачем на умовах вказаних у наданому тексті електронної копії, а також не доведено факту видачі кредиту та руху коштів, розміру заборгованості загальної та по її складовим. Нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України, зокрема ст. 1048 ЦК України, ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» та заявленим самим позивачем умовах кредитування, є непропорційно великою сумою, не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності. Позивачем не надано оригінал кредитного договору, який би дозволяв встановити дійсний зміст його істотних умов, електрона копія електронного документа унеможливлює ідентифікацію його підписантів, зміст її не захищений від внесення правок або викривлень, а тому не може бути взятий судом до уваги. Кредитний договір наданий позивачем у електронній копії не був укладений ні в якій формі, оскільки відсутній підпис сторін у дату укладення оригіналу. Відсутні докази, що договір підписаний одноразовим ідентифікатором, відповідач ніколи би не підписала договір саме у такій формі наданій суду. Згідно ст. 1047, 1055 ЦК України договір позики, зокрема кредитний договір укладається у письмовій формі, наявність винятків для онлайн договорів законодавство не містить. Тягар доведеності та обґрунтованості позовних вимог покладається на позивача, у зв`язку з відсутністю у позивача оригіналів доказів по кредитним правовідносинам в задоволенні позову слід відмовити, а надані позивачем копії електронних доказів не є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

Згідно копії кредитного договору строк кредитування 14 днів, сума відсотків - 16,80 грн, всього кредитна сума - 12016,80 грн. При цьому, умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосувати ст. 625 ЦК України та інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже проценти за користування кредитом після закінчення строку кредитування 14 днів визначеного у копіях договору нарахуванню та стягненню не підлягають.

Також вказував, що позивачем не надано доказів, що відповідачу надано примірник кредитного договору з додатками, у якій саме редакції, яка б забезпечувала його цілісність та справжність, тому такі умови не є підставою для виникнення прав та обов`язків споживача кредитних послуг. Довідка - розрахунок заборгованості, яка надана суду позивачем, не є доказом наявності заборгованості по договору, оскільки не належить до засобів доказування, не є первинним бухгалтерським документом. Жодних доказів видачі ОСОБА_1 кредиту на рахунок безготівковим способом або готівкою, доказів існування заборгованості у заявленому розмірі не надано.

Враховуючи обмеження встановлені спеціальним законодавством, після закінчення передбаченого у договорі 14 денного строку кредитування 01 березня 2022 року, у період карантину, позивач не мав права підвищувати відповідачу фіксовану відсоткову ставку з 0,01% до 2-3% в день і не має право стягувати за період карантину з 01 лютого 2020 року підвищені відсотки та інші платежі.

Крім того, надані копії Правил відкриття кредитної лінії без підпису відповідача про ознайомлення та погодження з їх конкретною редакцією, з огляду на їх мінливий характер як внутрішнього правового акту кредитора, не можна вважати складовою кредитного договору. Відповідач не ознайомлена і ніколи не була ознайомлена з внутрішніми Правилами позивача.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1052-4657 від 16 лютого 2022 року у розмірі 12 009,60 грн, з яких: 11 992,80 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 16,80 грн сума заборгованості за відсотками та 305,33 грн судового збору.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитними коштами лише у межах погодженого сторонами (п.7 Договору №1052-4657 від 16 лютого 2022 року) строку кредитування - 14 день, тому заборгованість за процентами становить 16,80 грн. Таким чином, у кредитора є право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими, правові підстави для стягнення відсотків, нарахованих після 01 березня 2022 року (за кредитним договором №1052-4657 від 16 лютого 2022 року) відсутні. Також, неповернення фактично отриманих відповідачем коштів (суму кредиту) в розмірі 12 000 грн за договором у передбачений в договорі строк вказувало про порушення прав позивача, а тому суд вважав за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 12 009,60 грн, яка складається з: 11 992,80 грн - сума за основної сумою боргу, 16,80 грн - сума заборгованості за відсотками (0,01 % в день).

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» вважає, що рішення суду в частині часткової відмови у стягненні заборгованості, зокрема щодо відмови у нарахуванні та стягненні процентів за користування кредитом в строк договору, а саме 300 днів, є незаконним та таким, що прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з п. 4.8 Договору строк кредитування становить 300 календарних днів, протягом якого Банк може нараховувати проценти за користування кредитом, розмір яких визначено в п. 4.6 та 4.7 Договору, а відтак судом помилково (незаконно) було визначено, що строк договору є 14 день, а не 300 календарних днів, як це визначено згідно умов Договору. Судом не враховано, що відповідно до п. 4.6 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту за стандартною процентною ставкою 3,00% за кожен день користування кредитом, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою до дати фактичного повернення всієї суми.

Звертає увагу на той факт, що споживач не скористалась правом в односторонньому порядку відмовитись від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту укладення договору та продовжувала користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах. Відповідачкою не надано власного розрахунку заборгованості на спростування доводів і розрахунку позивача або об`єктивних доказів про погашення заборгованості та її відсутності.

Отже, посилаючись на викладене, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове - про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за кредитним договором № 1052-4657 від 16.02.2022 року в загальному розмірі 84 429,12 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 11992,80 грн та заборгованості за нарахованими процентами - 72 436,32 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі не відповідає.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 вищезазначеного Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Укр Кредит Фінанс» є фінансовою установою, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи 2565 від 01.08.2013, яке видане Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (а.с.24-25).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16 лютого 2022 року о 16 год. 16 хв. між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії №1052-4657 у формі електронного документу, який було підписано з використанням одноразового ідентифікатора (одноразового паролю) «А516» (а.с.7-12).

При укладенні кредитного договору позичальника повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків, які зобов`язані будуть повернуті позичальником разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою позичальнику у кредит.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталася до позивача із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору.

Більш того, не дивлячись на своє гарантоване право (п.6.9) на відмову від договору протягом чотирнадцяти днів з дня його укладення, відповідачка користувалася коштами позивача.

На підставі кредитного договору №1052-4657 відповідачкою був отриманий кредит шляхом перерахування на її банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 12 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,00% (стандартна процентна ставка), 2,00% (знижена процентна ставка), строком на 300 календарних днів до 13 грудня 2022 року.

Без реєстрації на сайті товариства та заповнення форми, отримання смс-повідомлення, а також без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не був би укладений.

Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

На підтвердження виконання позивачем (кредитором) обов`язку щодо надання грошових коштів у розмірі 12 000 грн ОСОБА_1 (позичальнику) на її картковий рахунок, позивачем надано довідку, з якої вбачається, що ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів EasyPay на підставі договору Контрактний дім перерахував кошти: платіж , дата 16.02.2022, сума 12 000 грн, номер договору 1052-4657, платіжна картка № НОМЕР_1 , що є належним і достатнім доказом (а.с.18-20).

Колегія суддів звертає увагу на те, що в кредитному договорі у розділі «Реквізити сторін» зазначено номер особистого електронного платіжного засобу ОСОБА_1 - НОМЕР_1 .

При цьому, відповідно до п.10 Постанови Правління НБУ «Про затвердження Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит)» від 03 листопада 2021 року №113, передбачено, що договори, умови яких передбачають безготівкове перерахування кредитодавцем коштів у рахунок кредиту на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача, з урахуванням вимог пункту 9 розділу II цього Положення повинні містити номер такого рахунку споживача за стандартом IBAN, сформований відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України з питань запровадження міжнародного номера рахунку, та/або номер такого особистого електронного платіжного засобу споживача у форматі номер 4 (перші шість знаків і останні чотири знаки номера електронного платіжного засобу).

Отже, з боку позивача порушень не відбулося, та з урахуванням вимог закону здійснено захист інформації щодо клієнта від третіх осіб.

Доказів того, що на картку НОМЕР_1 16 лютого 2022 року не було перераховано суму у розмірі 12 000 грн відповідачкою не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про укладення між ОСОБА_1 та ТОВ «Укр Кредит Фінанс» кредитного договору №1052-4657 16 лютого 2022 року та отримання нею на підставі вказаного договору кредитних коштів у розмірі 12 000 грн.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість станом на 11 травня 2023 року складає 84 429,12 грн, з яких: 11 992, 80 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 72 436,32 грн - прострочена заборгованість за процентами (а.с.21-23).

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачкою не спростовано.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що неповернення відповідачкою отриманої суми кредиту в розмірі 11 992,80 гривень є порушенням умов укладеного сторонами Договору про відкриття кредитної лінії № 1052-4657 та порушує прав позивача, а тому суд вважав обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача 11 992,80 грн суму кредиту. Частково задовольняючи позовні вимоги про стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції виходив з того, що умовами укладеного сторонами договору заявлений строк користування кредитом складав 14 календарних днів, а строк повернення кредитних коштів - до 01 березня 2022 року, а тому нарахування позивачем процентів після спливу визначеного договором строку кредитування суперечить висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16.

Отже, заборгованість відповідачки за договором про відкриття кредитної лінії № 1052-4657 від 16 лютого 2022 року становить 12 009,60 грн, з яких: 11992,80 грн. - основна сума боргу, 16,80 грн - сума заборгованості за відсотками.

Між тим, з висновком суду щодо узгодженого сторонами строку кредитування погодитися не можливо.

Так, відповідно до п. 4.6 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми Кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту за кожен день користування кредитом до дати фактичного повернення всієї суми.

Стандартна процентна ставка 3.00% (три цілих, нуль сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування Кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього Договору, за виключення строку використання права користування Кредитом за Зниженою та/або Пільговою ставкою).

Знижена процентна ставка 2.00% (дві цілих, п`ятдесят сотих відсотки(-ів)) за кожен день користування кредитом.

Пільгова процентна ставка 0,01% (нуль цілих, одна % (нуль цілих, одна відсотки (-ів) за кожен день користування кредитом протягом першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця.

Пунктом 2.3 укладеного сторонами Договору передбачено базовий період строку кредитування з починаючи з дати видачі кредиту 16.02.2022 року по 01.03.2022 року зі сплатою 12 000 суми кредиту та 16,80 грн нарахованих процентів.

У пункті 4.8. Договору вказано, що строк кредитування, тобто, строк на який надається Кредит Позичальнику, становить 300 календарних днів (до 13.12.2022) з моменту перерахування Кредиту Позичальнику. Строк Договору є рівним Строку кредитування.

Отже, з умов Договору слідує, що сторони погодили, що Заявлений строк, є строком протягом якого, може бути використане право користування кредитом за пільговою ставкою ( 0,01 %), триває з дати видачі кредиту - 16.02.2022 року до 01.03.2022 року, натомість строк кредитування це строк, на який надається кредит та триває протягом 300 днів з моменту надання позичальнику кредитних коштів (до 13.12.2022).

За такого позивачем обґрунтовано нараховано проценти за користування кредитними коштами у межах строку користування.

На вказане суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилково висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за відсотками нарахованих у межах строку кредитування у розмірі 72 436,32 грн, які підлягають стягненню з відповідачки на підставі ст. ст. 526, 1050, 1054, 1048 ЦК України.

За таких обставин, рішення суду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні шляхом стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 1052-4657 від 16 лютого 2022 року у розмірі 84 429,12 грн, з яких 11 992,80 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 72 436,32 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України щодо пропорційності покладення на сторони судового збору до задоволених позовних вимог з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 368 грн ( 2147,20 грн - за подачу позову + 3 220,80 грн - за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 26 серпня 2024 року - змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» () заборгованість за кредитним договором №1052-4657 від 16 лютого 2022 року у розмірі 84 429,12 грн з яких: 11 992,80 грн - заборгованість за кредитом, 72 436,32 грн - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 5 368 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локітонова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2024 року.