Номер провадження: 22-ц/813/3624/24
Головуючий у першій інстанції Боярський О.О.
Доповідач Лозко Ю. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П.,

суддів: Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного Одеської області від 06 листопада 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та зміну способу стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним вище позовом, у якому просив звільнити його від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , призначених за рішенням (справа №495/642/18) Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року; припинити виконання рішення (справа № 495/642/18) Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року в частині стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 850,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.05.2023 року; змінити спосіб стягнення аліментів визначених рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року та стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2833,00 грн щомісячно, починаючи з 27.05.2023 року та до досягнення сином повноліття.

Позов обґрунтовано тим, що сторони з 24.02.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.03.2018 року по справі № 495/10412/17 розірвано. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання яких визначено на підставі ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2018 року по справі №495/460/18, за місцем проживання та реєстрації їх матері - ОСОБА_2 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі №495/642/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 850 грн на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.

Заборгованість зі сплати аліментів на користь відповідачки на утримання двох дітей сторін у позивача відсутня.

При цьому позивач зазначає, що після закінчення навчального року 2023 неповнолітній син ОСОБА_3 який досяг 14 років, виявив бажання постійно проживати разом з ним, та фактично проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вважає, що оскільки, неповнолітній син ОСОБА_4 проживає разом з ним та знаходиться на його утриманні, то змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 .

У вересні 2023 року відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом про збільшення розміру аліментів, у якому просила суд стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання таким рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі N?495/642/18 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 850 грн на кожну дитину щомісячно до їх повноліття.

Визначений судом розмір аліментів, що стягуються на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , є меншим ніж прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який на час подання цього позову складає 2833 грн, тому ОСОБА_2 вважає є підстави для збільшення розміру аліментів до 3000 грн.

Починаючи з червня 2023 року ОСОБА_1 не сплачує аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного Одеської області від 06 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , призначених за рішенням (справа №495/642/18) Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2018 року, починаючи з 25 травня 2023 року. Припинено виконання рішення (справа № 495/642/18) Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 березня 2018 року в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 850 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25 травня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 2 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 червня 2023 року та до досягнення сином повноліття.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

У поданій до суду апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного Одеської області від 06 листопада 2023 року в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , у розмірі 100% прожиткового мінімуму на дитину. В іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вирішуючи справу судом не враховано обставин, які мають значення для справи, а саме, матеріальний стан відповідачки ОСОБА_2 , яка 18.04.2023 року придбала трикімнатну квартиру, і є власницею земельної ділянки, яку використовує для здійснення господарської діяльності, при цьому отримує заробітну плату у розмірі 7 100 грн на місяць, а також матеріальний стан ОСОБА_1 , єдиним джерелом доходу якого є пенсія, яку він отримує по інвалідності у розмірі 2760 грн. При цьому, за обставинами цієї справи матеріальний стан ОСОБА_1 не покращився, а навпаки погіршився, що свідчить про хибність висновку суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру стягуваних з нього аліментів на користь відповідачки на утримання малолітньої доньки за рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі №495/642/18. Крім цього скаржник вважає, що відповідачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що її матеріальний стан з вказаного вище часу погіршився.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, яке просить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вказує, що зважаючи на стягнення з неї на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 2000 грн, загальний дохід позивача становитиме 4 760 грн. ОСОБА_1 у період з лютого 2018 року по грудень 2023 року сплатив аліменти на утримання сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_6 у розмірі 153 460, 04 грн, що в середньому становить 2161, 40 грн на місяць, а обставини щодо обов`язку утримувати лише одну неповнолітню дитину свідчать про поліпшення майнового стану позивача.

Від представника відповідачки надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, що відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на доводи та вимоги апеляційної скарги, предметом апеляційного перегляду є рішення суду першої інстанції лише в частині часткового задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, не відповідає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи такі обставини у справі.

З 24 лютого 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.08.2018 року шлюб між сторонами розірвано.

Сторони проживають окремо.

Згідно судового рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30.03.2018 року по справі №495/460/18, місце проживання дітей сторін визначено, за місцем проживання та реєстрації їх матері - ОСОБА_2 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2018 року по справі №495/642/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 850 грн на кожну дитину, щомісяця до їх повноліття.

Заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

З 25 травня 2023 року неповнолітній син сторін ОСОБА_4 , фактично проживає разом зі своїм батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 14 червня 2023 року за № 347( а.с. 31).

Отже на день звернення ОСОБА_1 з цим позовом неповнолітній син сторін ОСОБА_4 постійно проживає разом з ним, що не заперечується відповідачкою.

Малолітня донька сторін ОСОБА_5 постійно проживає разом з відповідачкою.

Звертаючись до суду із вказаним вище зустрічним позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що аліментів у вказаному вище розмірі, що стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_5 , не вистачає для повноцінного розвитку та виховання дитини, який є меншим, ніж законодавчо визначний прожитковий мінімум для дітей віком від 06 до 18 років, тому вважала є підстави для його збільшення до 3000 грн.

Колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги, стосовно недоведеності відповідачкою ОСОБА_2 підстав її зустрічного позову, з огляду на таке.

Батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.( ст. 141,ст.180 СК України).

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі( ч.3 ст. 181 СК України).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом ( ч.1 ст. 192 СК України).

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суд від 02 жовтня 2019 року у справі № 522/16724/16-ц.

Отже звертаючись із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, позивачка мала довести суду існування визначених ч.1 ст. 192 СК України обставин, а саме зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, відповідно до вимог ст. ст. 77-80 ЦПК України, однак таких обставин ОСОБА_2 суду не доведено. При цьому апеляційний суд звертає увагу, що подана ОСОБА_2 зустрічна позовна заява взагалі не містить посилань щодо зміни у її чи ОСОБА_1 матеріального або сімейного стані, як і погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Отже колегія суддів виснує, що ОСОБА_2 не надано суду доказів на підтвердження підстав її зустрічного позову, зокрема обставин про суттєву зміну сімейного та матеріального стану ОСОБА_1 як платника аліментів, в порівнянні з його матеріальним становищем на час ухвалення Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 22.03.2018 року рішення по справі №495/642/18 або поліпшення матеріального стану ОСОБА_1 , а отже такий задоволенню не підлягає.

Щодо апеляційних вимог скаржника про стягнення з ОСОБА_2 на його користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 100% прожиткового мінімуму, колегія суддів зауважує про таке.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина ( ст. 181 СК України).

Відповідно до ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч.6 ст. 367 ЦПК України).

З огляду на предмет та підстави позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , вимоги скаржника про стягнення з відповідачки ОСОБА_2 аліментів у розмірі 100% прожиткового мінімуму вирішенню не підлягають.

Відхиляючи посилання ОСОБА_2 , викладені у відзиві на апеляційну скаргу, на те що після набрання законної сили рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного Одеської області від 06 листопада 2023 року у частині стягнення на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 2 000 грн, дохід позивача становитиме 4 760 грн, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 грудня 2022 року в оскаржуваній частині, і ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів..

Керуючись ст.ст.367, 374,376, 381-384 ЦПК України

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного Одеської області від 06 листопада 2023 року у частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2024 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький