Справа № 523/1891/24
Провадження №2/523/2463/24
У Х В А Л А

"24" липня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участі секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 24.01.2024 р. звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором.

В обґрунтування позову зазначив, що 04.09.2023 року між позивачем та відповідачем у справі було укладено договір позики, згідно якого позивач надав в борг відповідачу грошові кошти в розмірі: 50 000 євро, які відповідач зобов`язався повернути у строк до 01.01.2024 року. Позивач зазначає, що відповідач грошові кошти у визначений строк не повернув, що стало підставою для звернення до суду.

На підставі викладеного позивач просить: стягнути з відповідача на його користь суму боргу та судові витрати понесені у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу.

Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, сторонам надіслану копію ухвали суду, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.

Також, ухвалою суду від 08.02.2024 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, загальною площею: 45,7 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті вимог залишено без задоволення (а.с.34-35).

В подальшому, ухвалою суду від 04.04.2024 року частково задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Давиденко Катерини Сергіївни про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 32378539, що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В решті вимог залишено без задоволення (а.с.89-90).

В подальшому, ухвалою суду від 23 травня 2024 року - підготовче провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 24 липня 2024 року.

На адресу суду 15.07.2024 року (вх. № 23639) надійшла заява за підписом ОСОБА_3 про залучення до участі в справі в якості співвідповідача. Згідно поданої заяви заявник зазначила, що є рідною сестрою померлого відповідача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також, 24.07.2024 року надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку зі смертю відповідача до відкриття провадження у справі. До заяви надано копію свідоцтва про смерть (а.с.125-126).

В судове засідання призначене на 24 липня 2024 року сторона позивача не з`явилась, разом з цим, на адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Давиденко К.С. про витребування копії про смерть відповідача та копії спадкової справи, відкритої після його смерті, згідно якого представник зазначила, що просить розгляд справи провести за її відсутності (а.с.120-122).

З урахуванням наданих документів та встановлених обставин у справі суд дійшов висновку щодо наявності підстав для закриття провадження у справі.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про смерть видане Доброславським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 2473 (а.с. 126).

З позовом до ОСОБА_2 позивач звернувся 24.01.2024 року, провадження у справі відкрито 08.02.2024 року, тобто позов подано та провадження у справі відкрито після смерті відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Статтями 46, 47 ЦПК України передбачено, що фізичні особи мають цивільні процесуальні права та обов`язки сторони (цивільна процесуальна правоздатність) та здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність).

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

З аналізу пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України вбачається, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі.

Відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов`язки може пов`язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Системний аналіз вказаних норм права, а також положень частин першої, другої, четвертої статті 25, частини першої статті 26 ЦК України та частини другої статті 48 ЦПК України, дозволяє дійти висновку про те, що на момент звернення із позовом до суду відповідач у справі має бути живим. В іншому випадку провадження у справі не може бути відкрито, а відкрите - підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України).

Діючим цивільно-процесуальним законодавством не передбачено судового врегулювання спору з особою, яка на час звернення до суду померла.

Правонаступництво у разі смерті фізичної особи у порядку ст. 55 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача, лише за умови, що фізична особа померла після пред`явлення позову та відкриття провадження у справі.

Отже, дана норма підлягає застосуванню в разі коли відповідач на момент відкриття провадження мав цивільну процесуальну дієздатність та помер після відкриття провадження у справі, а цивільна справа, стороною якої на час пред`явлення позову є померла особа розглядатися не може.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що провадження у справі необхідно закрити у зв`язку зі смертю відповідача, яка настала до подачі позовної заяви.

Аналогічні висновки містять постанови Верховного Суду від 20.06.2019 у справі № 185/998/16-ц та від 18.12.2019 у справі № 127/328/17.

Суд зазначає, що ЦПК України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Навпаки, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона - учасник процесу - вибула з певних причин (у тому числі й у зв`язку зі смертю) після відкриття провадження у справі.

При цьому, в позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже, матеріальне правонаступництво тісно пов`язане з процесуальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому, незалежно від підстав матеріального правонаступництва процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, якщо фізична особа - відповідач у справі помер до подання позову, а права і обов`язки померлого переходять до його спадкоємців чи іншої особи, позивач повинен подати позов безпосередньо до його спадкоємців чи іншої особи.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України).

Так, відповідно до положення ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Разом з цим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 року у справі № 473/14333/18 (провадження № 14-35 цс20) викладено такі правові висновки: «Цивільне процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Отже, ЦПК України визнає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального прововідношення в силу тих або інших причин переходять до інших осіб, яка не брала участі у цільному процесі. Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежного від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином, процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст. 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.

За таких обставин, оскільки чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ст. 25 ЦК України припинено, та в силу вказаного вище не могла бути стороною у справі, провадження у справі в частині позовних вимог, пред`явлених до відповідача, який на час звернення до суду вже помер, підлягало закриттю з підстав, передбачених п.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства.».

Подібні висновки викладено також Верховним Судом у постановах від 16.05.2018 року у справі № 183/4229/14; від 20.06.2019 року у справі № 185/998/16-ц; від 05.4.2021 року у справі № 200/21020/15-ц.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки на момент подання позовної заяви відповідач помер, про що стало відомо суду після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно судом не вирішується питання щодо залучення до участі в якості співвідповідача ОСОБА_3 , оскільки порядок процесуального правонаступництва можливий лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі.

За положеннями частини другої статті 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу.

Відповідно до положення ч.9 ст. 158 ЦПК України - у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалами суду від 08.02.2024 року та 04.04.2024р.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 42, 46-48, 158, 247, 255, 258, 260, 261 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики закрити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 08 лютого 2024 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 227, загальною площею: 45,7 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою суду від 04 квітня 2024 року про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 32378539, що належить на праві власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, Одеська область, місто Одеса, вул. Садова, буд. 1-А, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) сплачений і документально підтверджений судовий збір у сумі: 15 140, 52 гривні, згідно платіжного доручення № 5488-8884-7551-7397 від 23.01.2024 року.

Роз`яснити позивачу, що повернення судового збору проводиться фінансовим органом за особистою заявою про повернення судового збору із зазначенням реквізитів рахунку отримувача коштів, оригіналом платіжного доручення, що підтверджує сплату судового збору до бюджету, або випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: