РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 листопада 2024 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючої судді - Лисиченко С.М.,
за участю секретаря судового засідання Кот Я.А.,
16 вересня 2021 року до Київського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява КП «Харківводоканал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якій позивач просить стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість в сумі 11 979 (одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 59 коп., з яких: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 31.07.2021 у розмірі 6809 (шість тисяч вісімсот дев`ять) грн. 76 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2018 по 31.07.2021 у розмірі 3736 (три тисячі сімсот тридцять шість) грн. 57 коп.; інфляційні витрати 1034 (одна тисяча тридцять чотири) грн. 37 коп.; 3% річних від простроченої суми 398 (триста дев`яносто вісім) грн. 89 коп. Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КП «Харківводоканал» судові витрати в розмірі 2270,00 грн.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2021 справу розподілено головуючій судді Лисиченко С.М.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.09.2021 справу прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21.12.2021 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 11 979 грн. 59 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 гривень 00 копійок в рівних частках, тобто по 1135 гривень 00 копійок з кожного.
29.03.2024 електронним шляхом до суду надійшло клопотання відповідачки ОСОБА_2 адвоката Темнюкової М. про долучення доказів.
15.05.2024 електронним шляхом до суду надійшла заява представника позивача Комунального підприємства «Харківводоканал» - Панасенко І.О. про уточнення позовних вимог в яких прохає суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість в сумі 7847 грн 59 коп, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 лютого 2018 по 30 квітня 2021 у сумі 4833 грн 32 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 лютого 2018 по 30 квітня 2021 у сумі 2108 грн 74 коп.; інфляційні витрати 664 грн 19 коп -3% річних від простроченої суми 241 грн 34 коп. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість в сумі 1362 грн 00 коп, а саме: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2021 по 31 липня 2021 у розмірі 536 грн 43 коп.; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2021 по 31 липня 2021 у розмірі 297 грн 84 коп.; - інфляційні витрати 370 грн 18 коп; 3% річних від простроченої суми 157 грн 55 коп., судові витрати покласти на відповідачів.
23.06.2024 електронним шляхом до суду надійшло клопотання відповідачки ОСОБА_2 адвоката Темнюкової М. про долучення доказів.
Представник позивача у судове засідання, призначене на 26.11.2024, не з"явився, про час, день та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання, призначене на 26.11.2024, не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься заява представника відповідачки адвоката Темнюкової М.І., відповідно до якої просить розглянути справу за її відсутності. Проти позовної заяви заперечує та просить відмовити у її задоволенні, повністю підтримує правову позицію наведену у відзиві на позовну заяву.
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання, призначене на 26.11.2024, не з`явилася, про дату, час і місце судових засідань повідомлялася у встановленому законом порядку, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Згідно частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права та взаємовідносини між сторонами, учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, ухваливши рішення у справі на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до даних, які містяться в інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 17.09.2021 за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 17.09.2021, були зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
З матеріалів справи вбачається, що у КП «Харківводоканал» за адресою: АДРЕСА_1 відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_3 , що свідчить про надання позивачем відповідачам послуг з централізованого водопостачання і водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 .
За особовим рахунком № НОМЕР_1 числисться заборгованість в сумі 9209,59 гривень, яка складається із: заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 31.07.2021 у розмірі 5369,75 гривень; за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2018 по 31.07.2021 у розмірі 2406,58 гривень. Відповідно до ст.625 ЦК України за період з 01.08.2018 по 31.07.2021 нараховано інфляційні витрати 1034,37 гривень; 3% річних від простроченої суми 398,89 гривень.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
За змістом статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (стаття 2 Закону).
Відповідно до статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі(індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання та розподілу природного газу-постачальник,який на підставі ліцензії провадить діяльність із постачання природного газу,та оператор газорозподільної системи,до якої приєднані об`єкти газоспоживання споживача; послуг з постачання та розподілу електричної енергії- енергопостачальник або інший суб`єкт,визначений законом; послуг з постачання теплової енергії -теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води -суб`єкт господарювання,який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової,тепловикористальної або теплогенеруючої установки,за допомогою якої виробляє гарячу воду,якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води; послуг з централізованого водопостачання-суб`єкт господарювання,що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання; послуг з централізованого водовідведення-суб`єкт господарювання,що провадить господарську діяльність з централізованого водовідведення; послуг з поводження з побутовими відходами - суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з вивезення побутових відходів у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до статей 67,162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно статті 16 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» - послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно, належної якості та підлягає оплаті.
Відповідно до статтей 67, 68 ЖК України, оплата за комунальні послуги стягується крім квартирної плати по затвердженим у встановленому законом порядку тарифам і повинна вчасно вноситися споживачем - наймачем і членами його родини, які на підставі частини 1 статті 64 ЖК України, користуються нарівні з наймачем всіма правами й несуть разом з ними солідарну майнову відповідальність по зобов`язаннях, що випливає з договору житлового наймання.
Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.
Відповідно до вимог статей 67 і 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно щомісячно вносити квартирну плату й плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Відповідно до статті 5 Законом України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону. Споживач щомісяця вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги, у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (стаття 9 Закону України « Про житлово-комунальні послуги).
Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Відповідно частини 1статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частина 2 статті 77 ЦПК України.
Згідно частини 1статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідачки ОСОБА_2 посилалася також на те, що відповідачі з 2017 року не мешкають за адресою: АДРЕСА_1 та не споживають надані позивачем послуги.
Суд відхиляє вказані доводи відповідачів, виходячи з наступного.
Спірні правовідносини врегульовані, зокрема, нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року.
Згідно частини 1 пункту 6 статті 7, частини 2 пункту 11 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг; споживач також інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.
Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, встановлено, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою (п.п.1,3 п.29).
Виконавець зобов`язаний зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання) (п.п.14 п.32).
Отже, за змістом наведених спеціальних норм вбачається, що звільнення споживача від сплати вартості комунальних послуг або ж зменшення їх розміру можливе за умови, що споживач письмово повідомив виконавця послуг про тимчасову відсутність за місцем реєстрації (проживання) із дорученням відповідного документа, що підтверджує такий факт.
Судом встановлено що відповідачі в спірний період, зокрема, станом на 16.09.2021, тобто на дату звернення КП «Харківводоканал» до суду з даним позовом, були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Доказів звернення в установленому законом порядку до позивача з відповідним повідомленням про тимчасову їх відсутність за місцем реєстрації (проживання) та не споживання послугів або відмову від них, суду не надано. Про своє право щодо зменшення вартості отриманих послуг (звільнення від їх оплати) відповідачі заяви лише після ухвалення у даній справі заочного рішення.
Крім того, матеріали справи не містять доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості позивачем, що б давало підстави для звільнення відповідачів від їх оплати. А отже, у відповідачів виник солідарний обов`язок щодо оплати позивачу вартість отриманих послуг у в період з 01.02.2018 по 31.07.2021 .
Суд зазначає, що відповідно до цивільного законодавства, обов"язок щодо сплати комунальних послуг виникає лише у повнолітніх споживачів.
Відповідачка ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно, обов`язок нести солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями в неї виник з 15.04.2021, тобто з дня досягнення останньою повноліття.
Таким чином, за результатами розгляду справи, суд вважає доведеним позивачем факт не виконання відповідачами обов`язку щодо оплати вартості за надані послуги, а саме відповідачкою ОСОБА_1 за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 30.04.2021 у сумі 4833, 32 гривень, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2018 по 30.04.2021 у сумі 2108, 74 гривень, а відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2021 по 31.07.2021 у розмірі 536, 43 гривень, за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 травня 2021 по 31 липня 2021 у розмірі 297, 84 гривень.
У зв"язку з простроченням відповідачами виконанння зобов"язань щодо сплати за отримані комунальні пуслуги, суд вваєжає правомірним нарахування позивачем відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України в період з 01.08.2018 по 31.07.2021 інфляційні витрати у розміпі 103,37 грн. та 3% річних від простроченою сумі у розмірі 398,89 гривень.
Також, в межах розгляду даної справи встановлено, оскільки не спростовано сторона у справі, що з 07.05.2019 власником спірної квартири є П" ОСОБА_4 , яка не є стороною у даній справі.
Разом з цим, суд зазначає, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541 ЦК України).
Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно вимог статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь кого з них окремо.
Відповідно до частини 1 статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Отже, вимога позивача про стягнення вартості наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як осіб, які були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_2 , відповідає вимогам статті 543 ЦК України, що у свою чергу не позбавляє останніх права зворотної вимоги до власника квіартири П" ОСОБА_5 .
Щодо застосування позовної давності до заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.
Зокрема, частина 2 статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).
Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.
У постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що за договором, що визначає щомісячні платежі перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.
Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Суд зазначає, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини 5 статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин (п.п.6.43, 6.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 по справі №911/3681/17).
Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.
Суд зазначає, що правила про позовну давність мають застосовуватись лише тоді, коли буде доведено існування самого суб`єктивного права. У випадку відсутності такого права або коли воно ніким не порушено, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а в зв`язку з необґрунтованістю самої вимоги.
Як свідчать матеріали справи, датою звернення КП «Харківводоканал» із даною заявою є 16.09.2021, а період нарахуванням останнім заборгованості становить: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 31.07.2021, а за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2018 по 31.07.2021.
Як вище зазначалося, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 31.07.2021 у розмірі 5369,75 гривень, з централізованого водовідведення за період з 01.02.2018 по 31.07.2021 у розмірі 2406,58 гривень; інфляційні витрати 1034,37 гривень; 3% річних від простроченої суми 398,89 гривень, а всього 9209,59 гривень.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.
Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.
Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).
Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.
Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.
Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.
Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.
Таким чином, з огляду на приписи статей 256, 257 ЦК України, на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, на набрання чинності Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину - 02 квітня 2020 року, пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, а також на встановлені судом обставини, а саме, дату звернення КП «Харківводоканал» із даною заявою 16.09.2021 та період нарахування останнім заборгованості, що становить: за надані послуги з централізованого водопостачання з 01.02.2018 по 31.07.2021, а за надані послуги з централізованого водовідведення з 01.02.2018 по 31.07.2021, трирічний строк позовної давності щодо вимог у даній справі за період з квітня 2017 року по 31.07.2021, в силу п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (16.09.2021) не спливла та продовжується на строк дії карантину.
При обчислені строку позовної давності судом були враховані положення статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких, плата за-комунальні послуги нараховується щомісячно, а отже перебіг позовної давності починається після не сплати (часткової оплати) чергового платежу. Також судом враховано вимоги п. 18 ч. 1 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, які були чинні на день звернення позивача до суду з позовною заявою, відповідно до яких зазначено, що розрахунковим період для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Враховуючи те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних не є штрафними санкціями та в даному випадку не застосовується положення ст.258 ЦК України, суд приходить до висновку, що суми зазначених нарахувань проведено в межах позовної давності та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони нараховані на виниклу заборгованість за період з 01.08.2018 по 31.07.2021.
З огляду на зазначене, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст.141 КПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та стягує з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 2270 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 10-13, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість в сумі 7847 (сім тисяч вісімсот сорок сім) гривень 59 копійок, з яких: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.02.2018 по 30.04.2021 у сумі 4833, 32 гривень, - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.02.2018 по 30.04.2021 у сумі 2108, 74 гривень, - інфляційні витрати 664, 19 гривень, - 3% річних від простроченої суми 241, 34 гривень.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» заборгованість в сумі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) гривні 00 копійок, з яких: - за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01.05.2021 по 31.07.2021 у розмірі 536, 43 гривень, - за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01.05.2021 по 31.07.2021 у розмірі 297, 84 гривень, - інфляційні витрати 370, 18 гривень, - 3% річних від простроченої суми 157,55 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківводоканал» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень в рівних частках, тобто по 1135,00 гривень з кожного.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Харківводоканал», місце знаходження: м.Харків, вул..Шевченка, 2, п/р НОМЕР_2 в ПАТ «Банк Восток», ).

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт: НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя С.М. Лисиченко