Справа № 481/1252/24
Провадж.№ 2-з/481/5/2024
УХВАЛА

/про відмову у вжитті заходів забезпечення позову/

31.07.2024 року м. Новий Буг

Суддя Новобузького районного суду Миколаївської області Васильченко-Дрига Н.О. розглянувши подані до суду матеріали заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту виховання та утримання дитини батьком,

ВСТАНОВИВ:

30.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просить встановити факт, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 самостійно виховує та утримує неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд заборонити ІНФОРМАЦІЯ_1 вчиняти відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будь які дії спрямовані на його мобілізацію та призов на військову службу до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Обґрунтовуючи заяву та наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, позивач послався на очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення. Позивач зазначив, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист чи поновлення порушених та оспорюваних прав або інтересів позивача за захистом яких наразі ініційовано даний судовий спір, окрім того позивач зауважив, що на даний момент останньому було видано повістку про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 02.08.2024, з метою проведення мобілізаційного заходу. Аргументуючи підставі для забезпечення позову позивач спирається на обставини того, що він має право на відстрочку від призову під час мобілізації, оскільки самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину, що призведе до порушення прав неповнолітньої дитини на виховання та утримання.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Суд зазначає, що підстави, з яких може бути вжито заходів забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Також, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Тобто, обов`язковою умовою застосування заходів забезпечення позову є наявність хоча б однієї з таких обставин: очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; доведення позивачем того, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надає оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та обов`язків.

Як вже встановлено судом вище, фактично позивач аргументуючи підстави для вжиття заходів забезпечення позову посилається на очевидну можливість його мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби у зв`язку з отриманням повістки про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Суд звертає увагу на те, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (стаття 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу").

Перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, визначений статтею 23 Закону України "Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку".

Заява про забезпечення позову не містить жодних доказів про оскарження рішень районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, як і самої повістки про необхідність явки ОСОБА_1 для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч.1 ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогам захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

У рішенні від 09.01.2007 у справі «Інтерсплав» проти України» Суд наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Тобто, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову перш за все необхідно перевірити наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача до ухвалення рішення у справі, або захист цих прав та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, ухвалою судді Новобузького районного суду Миколаївської області від 31.07.2024р. ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження у справі за його позовом до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в особі ІНФОРМАЦІЯ_2 , про встановлення факту виховання та утримання дитини батьком.

З урахуванням зазначеного, у суду відсутні правові підстави вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, а тому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 258, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу невідкладно надіслати заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання відповідної ухвали до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Наталя ВАСИЛЬЧЕНКО-ДРИГА