П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року м. Київ

Справа № 752/11067/23

Провадження: № 22-ц/824/9622/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Мережко М. В., Нежури В. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Кредитної спілки «СуперКредит»

на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кордюкової Ж. І.,

у справі за позовом Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року Кредитна спілка «СуперКредит» (далі по тексту - КС «СК», позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , відповідач -1, позичальник), ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач - 2, поручитель), мотивуючи свої вимоги тим, що 21 червня 2019 року між КС «СК» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №СК52/112/19/171/95СЗ про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідачу -1 відкрито кредитну лінію в розмірі 18708 грн та додатковий договір про транш №1 до кредитного договору, відповідно до якого сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику транш в сумі 18708 грн., за наслідками видачі якого сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору №1 складає 18708 грн. Позивач вказує, що виконав взяті на себе зобов`язання за договором та надав кошти відповідачу - 1, що підтверджується видатковим касовим ордером.

21 червня 2019 між КС «СК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №СК52/112/19/171/95СЗ, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався солідарно з позичальником відповідати перед кредитодавцем за виконання зобов`язань за кредитним договором кредитної лінії та додатками до нього.

Відповідач-1 свої зобов`язання за укладеним кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим станом на 24 травня 2023 року виникла заборгованість в загальній сумі 22543 грн 74 коп., з яких 9813 грн 78 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 12729 грн 96 коп. - заборгованість по сплаті відсотків, яку просить солідарно стягнути з відповідачів.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року позовні вимоги КС «СК» залишено без задоволення.

Не погодившись із таким судовим рішенням, КС «СК» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції поставивши під сумнів інформацію, що міститься в розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій по кредитному договору, відповідно до норм ЦПК України мав би витребувати у позивача ті докази, які вважав відповідними та достатніми для розуміння нарахованої заборгованості. Також вважає, що встановлений судом висновок щодо розрахунку заборгованості, який є недостатнім доказом є помилковим, оскільки не спростовує факту заборгованості. Відповідачами не надано жодного доказу на спростування існуючої заборгованості.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 14 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзив на апеляційну скаргу, у встановлений строк, не надходив.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

За правилом частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів частини 13 статті 7 ЦПК України та частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, 21 червня 2019 року між КС «СК» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №СК52/112/19/171/95СЗ (далі по тексту - кредитний договір від 21 червня 2019 року) про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідачу - 1 відкрито кредитну лінію в розмірі 18708 грн на умовах строковості, зворотності, платності, цільового використання та забезпеченості, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за використання кредитом на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.п. 10 п. 2.4 кредитного договору 21 червня 2019 року відповідач -1 зобов`язується сплачувати нараховані проценти та повертати передбачену графіком частину кредиту щомісяця не пізніше 25-го числа, вказаного в останньому укладеному додатковому договорі про транш.

Згідно з п 3.1 кредитного договору від 21 червня 2019 року кредит надається у національній валюті, після підписання договору готівкою в касі позивача або шляхом безготівкового перерахування коштів за дорученням позичальника.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору від 21 червня 2019 року розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом на дату видачі кредиту становить 78% процентів річних.

Згідно з п. 3.5 кредитного договору від 21 червня 2019 року сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з графіком платежів. Строк, на який надається кредит та графік платежів зазначаються у додатковому договорі про транш, що є невід`ємною частиною договору. У разі отримання кредиту траншами сторони вносять зміни до графіку платежів шляхом підписання відповідного додаткового договору про транш.

У пункті 3.6 кредитного договору від 21 червня 2019 року сторони погодили, що строк позовної давності за договором становить 10 років, у тому числі щодо неустойки.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що прострочення сплати кредиту не зупиняє нарахування процентів.

21 червня 2019 року між КС «СК» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про транш №1 до кредитного договору від 21 червня 2019 року №СК52/112/19/171/95СЗ (далі по тексту - додатковий договір), відповідно до якого кредитодавець надає позичальнику транш в сумі 18708 грн, за наслідками видачі якого сума неповернутого кредиту на дату укладення додаткового договору №1 складає 18708 грн. Строк дії договору з 21 червня 2019 року по 21 червня 2022 року.

У п.3 додаткового договору сторони погодили графік платежів, за яким за період з 25 липня 2019 року по 21 червня 2022 року позичальник має сплатити всього 50519 грн 78 коп, з яких 18708 грн - основна частина кредиту та 31811 грн 78 коп. - проценти.

Згідно п. 5 додаткового договору, реальна річна процентна ставка, розрахована з дотриманням графіку платежів, становить 112,84 % річних.

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, 21 червня 2019 року між КС «СК» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №СК52/112/19/171/95СЗ (далі по тексту - договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов`язався солідарно з позичальником відповідати перед кредитодавцем за виконання зобов`язань за кредитним договором кредитної лінії та додатками до нього.

21 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до КС «СК» з заявою про переказ коштів в сумі 18708 грн. на його банківський рахунок.

Згідно з копією платіжної інструкції від 21 червня 2019 року та виписки з банківського рахунку 21 червня 2019 року ОСОБА_1 отримав від позивача 18707 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 21 червня 2019 року та надав ОСОБА_2 кошти, шляхом перахування їх на картковий рахунок відповідача - 1.

Згідно розрахунку нарахування відсотків та штрафних санкцій по договору кредитної лінії №СК52/112/19/171/95СЗ від 21 червня 2019 року, станом на 24 травня 2023 року відповідач -1 має заборгованість розмірі 22543 грн 74 коп., з яких 9813 грн 78 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 12729 грн 96 коп. - заборгованість по сплаті відсотків.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що хоч і встановлено отримання боржником кредитних коштів в розмірі 18708 грн однак, на думку суду першої інстанції, розрахунок заборгованості, виконаний самою кредитною спілкою, не є достатнім доказом розміру заборгованості відповідача ОСОБА_1 , оскільки сам по собі розрахунок не підтверджує наявність у відповідача заборгованості та її дійсний розмір.

Суд першої інстанції вважав, що лише виписки з рахунка кредитодавця є належними та допустимими доказами, що вміщують записи про операції, та є підтвердженням надходження чи ненадходження грошових коштів від позичальника за договором та можуть бути належними доказами щодо наявності заборгованості за кредитним договором від 21 червня 2019 року №СК52/112/19/171/95СЗ, проте вони суду надані не були.

Перевіряючи висновки суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору кредитного.

Після підписання договору про споживчий кредит у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у кредитної спілки виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у позичальника виникло зобов`язання оплачувати послуги банку, що виникають в результаті використання та повернути кредит.

На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит, користувався кредитними коштами та періодично погашав заборгованість, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи, що у справах про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.

Зважаючи на викладені вище обставини справи та норми закону, колегія суддів вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є належним та допустимим засобом доказування у цій справі та в сукупністю з іншими доказами свідчить про отримання відповідачем кредитних коштів. При цьому, матеріалами справи не спростовано факт наявності та розміру заборгованості.

Тому, висновок суду першої інстанції про те, що відсутність виписки по особовому рахунку унеможливлює перевірити заборгованість боржника за кредитним договором від 21 червня 2019 року не відповідає встановленим обставинам.

Судом встановлено, що взяті на себе зобов`язання за кредитним договором від 21 червня 2019 року КС «СК» виконало своєчасно і належним чином, надававши кредитні кошти в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання позичальник належним чином не виконував, обов`язкові щомісячні платежі в обумовленому договорі розмірі та строків не оплачував.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача -1 складає 22543 грн 74 коп., з яких 9813 грн 78 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 12729 грн 96 коп. - заборгованість по сплаті відсотків.

Перевіряючи наданий позивачем розрахунок заборгованості, колегія суддів вважає правильним нарахування заборгованості по тілу кредиту, однак не в повній мірі погоджується з розрахунками позивача в частині визначення заборгованості по відсоткам з таких підстав.

Як вбачається з умов договору строк дії договору встановлено до 21 червня 2022 року (п.5.1. кредитного договору від 21 червня 2019 року).

Нараховуючи проценти за користування грошовими коштами, позивачем не враховано, що вони можуть нараховуватись лише в межах визначеного договором строку кредитування.

Враховуючи положення статей 1048, 1054 ЦК України після спливу строку кредитування, нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

Аналогічні висновки були викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12.

Отже, у КС «СК» були відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування, 21 червня 2022 року.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості відсотки за користування кредитними коштами нараховувались за період з 21 червня 2019 року по 24 травня 2023 року.

Враховуючи вимоги статей 1048, 1054 ЦК України, розмір відсотків за користування кредитом, які підлягають стягненню з відповідачів на користь КС «СК», має обраховуватися з 21 червня 2019 року по 21 червня 2022 року та за розрахунками апеляційного суду становить 5662 грн 42 коп.

Таким чином, з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 підлягає стягненню солідарно заборгованість договором про споживчий кредит №СК52/112/19/171/95СЗ від 21 червня 2019 року в розмірі 15476 грн 20 коп., з яких 9813 грн 78 коп. - тіло кредиту, 5662 грн 42 коп. - відсотки за користування кредитними коштами.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення у відповідності з вимогами ч.1 ст.376 ЦПК України є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених підстав, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що результатом апеляційного перегляду є скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог, у відповідності до положень статті 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог (68, 65%) розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, складає 2003 грн 19 коп., з яких 921 грн 28 коп. - за розгляд справи у суді першої інстанції та 1381 грн 92 коп. - за подання апеляційної скарги, з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «СуперКредит» задовольнити частково

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 16 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Кредитної спілки «СуперКредит» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 68, приміщення 321, кімната 3) заборгованість за договором кредитної лінії №СК52/112/19/171/95СЗ від 21 червня 2019 року у розмірі 15476 грн 20 коп., з яких 9813 грн 78 коп. - тіло кредиту, 5662 грн 42 коп. - відсотки за користування кредитними коштами.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Кредитної спілки «СуперКредит» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 68, приміщення 321, кімната 3) судовий збір у розмірі 2003 грн 19 коп., з яких 921 грн 28 коп. - за розгляд справи у суді першої інстанції та 1381 грн 92 коп. - за подання апеляційної скарги.

Стягнути ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Кредитної спілки «СуперКредит» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Жилянська, 68, приміщення 321, кімната 3) судовий збір у розмірі 2003 грн 19 коп., з яких 921 грн 28 коп. - за розгляд справи у суді першої інстанції та 1381 грн 92 коп. - за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.О. Невідома

Судді М. В. Мережко

В.А. Нежура