справа № 757/7322/23-ц
провадження № 2/631/562/24
У Х В А Л А

про закриття підготовчого провадження

та призначення справи до судового розгляду

22 жовтня 2024 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Пархоменко І. О.,

при секретарі Ляшенко І. М.,

за участю представників позивача Соколова М. М., ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики.

Через систему «Електронний суд» за вхідним № 6210/24-вх. представник відповідача ОСОБА_2 надала клопотання про призначення судової лінгвістичної (семантико_- текстуальної) експертизи, яке підтримала у підготовчому судовому засіданні, зазначивши що для повного та всебічного вирішення справи необхідно з`ясувати питання, які потребують знань відповідного фахівця.

На думку представника відповідача ОСОБА_2 з формулювання розписки не вбачається можливим встановити обставину, що разом з підписанням розписки позичальник отримав визначену грошову суму, а тому з метою встановлення правової природи розписки від 09 липня 2021 року, є необхідним забезпечення судом проведення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, адже при проведенні семантико-текстуальної експертизи тексту до компетенції експертів входить встановлення значення тексту, де філологами досліджується те, що сказано.

Предметом даної справи є стягнення заборгованості за борговою розпискою від 09 липня 2021 року у розмірі 20 000 доларів США.

Оспорювана розписка від 09 липня 2021 року не містить чіткої вказівки про передачу коштів до або в момент її підписання, та не містить умови отримання Відповідачем як позичальником у борг грошей після підписання розписки та не зазначено дати отримання таких коштів саме в сумі 20 000 дол. США.

Зі змісту розписки не можна однозначно зрозуміти, коли саме виконана дія (і чи взагалі вона виконана), а саме передача грошей від Позивача Відповідачу.

Просила призначити у справі судову лінгвістичну (семантико-текстуальну) експертизу, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

На вирішення експерта поставити наступні питання:

- Які значення мають слова та словосполучення «Я… беру… в долг…» (мова оригіналу), зафіксовані у борговій розписці від 09 липня 2021 року, підписаної ОСОБА_4 ?

- Яким є об`єктивний зміст досліджуваного словосполучення «Я… беру… в долг…» (мова оригіналу), зафіксованого у борговій розписці від 09 липня 2021 року, підписаної ОСОБА_4 ? Він свідчить про намір виконати дію (взяти кошти в позикодавця) чи про її завершення?

- Чи можна зі змісту боргової розписки від 09 липня 2021 року, підписаної ОСОБА_4 , однозначно зрозуміти, що кошти від позикодавця позичальнику були передані під час або в день її підписання?

Через систему «Електронний суд» за вхідним № 6210/24-вх. представник позивача ОСОБА_5 надав заперечення на клопотання про призначення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи, яке підтримав у підготовчому судовому засіданні та вказав наступне.

За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана в оригіналі розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (див. висновок у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13).

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.

Зазначення у розписці, що Відповідач зобов`язується повернути борг є її кореспондуючим обов`язком, як боржника, від права позикодавця вимагати повернення позики.

Призначення експертизи можливе лише у разі доведення необхідності її проведення, в тому випадку, якщо у інший спосіб неможливо встановити обставини, що мають значення для правильного розгляду справи.

При цьому недотримання порядку призначення та проведення судової експертизи має наслідком затягування судового процесу і призводить до порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.

На думку представника позивача для з`ясування обставин, що мають значення для справи в межах заявлених позовних вимог та наявності оригіналу розписки про отримання Відповідачем по справі грошових коштів, яка є належним та допустимим доказом їх отримання, не потрібно спеціальних знань в іншій сфері, ніж право, та суд першої інстанції не позбавлений можливості надати за загальними правилами оцінку доказів без призначення експертизи з огляду на предмет спору. У клопотанні представника ОСОБА_4 жодні обґрунтовані підстави для проведення даної експертизи відсутні, а загальна позиція необхідності зводиться до вільно вибіркового трактування умов договору позики зі сторони Відповідача без врахування закріпленого кореспондуючого обов`язку щодо повернення запозиченої суми та строку такого повернення Позивачу про що і зазначено у розписці, як наслідок, дані твердження Відповідача не є достатніми для призначення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи.

Просив у задоволенні клопотання Відповідача про призначення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи по справі відмовити у повному обсязі.

Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши клопотання сторін, дослідивши матеріали справи у межах заявлених клопотань, дійшов наступного.

Завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, що встановлено ч. 1 ст.189 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд, серед іншого, вирішує питання про призначення експертизи.

За приписами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об?єктивність та неупередженість: роз`яснює учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Положеннями ч. 1 ст. 104 ЦПК України визначено що про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що судова експертиза це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Пленум Верховного Суду України N 8 від 30 травня 1997 року у п. 2 постанови "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" зазначив, що неприпустимо призначати експертизу у випадках, коли з`ясування певних обставин не потребує спеціальних знань, а також порушення перед експертом правових питань, вирішення яких віднесено законом до компетенції суду.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» роз`яснено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отже, експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних знань, та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті.

За п.п. 2.1 п. 2 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/3, (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26 грудня 2012 № 1950/5) лінгвістична експертиза мовлення поділяється на авторознавчу експертизу писемного мовлення та семантико-текстуальну експертизу писемного та усного мовлення.

Відповідно до п. п. 2.1.2. вказаних рекомендацій семантико-текстуальною експертизою вирішуються завдання із встановлення змісту понять, лексичного значення слів або словосполучень, використаних у наданих на дослідження текстах або усних повідомленнях (за їх текстовими відтвореннями), їх стилістичної забарвленості, смислового навантаження, характеру інформації, що міститься в них (чи може така інформація розглядатися як образлива, чи містить вона загрозу конкретній особі (особам) тощо), тобто вирішення питань мовленнєвого характеру, не пов`язаних із встановленням фактичних даних про автора.

Об`єктом семантико-текстуальної експертизи може бути як текст (промова), так і його (її) фрагменти, окремі висловлювання, слова, написи, текстові відтворення усного мовлення тощо. Якщо постає завдання здійснити семантико-текстуальну експертизу усномовленнєвого повідомлення (промови, висловлювання), то замовник цієї експертизи разом із цифровим (чи аналоговим) записом промови має надати дослівне текстове відтворення її змісту (стенограму), зроблене власними засобами.

Питання, поставлені перед експертом, вирішуються ним за допомогою спеціальних знань у галузі лінгвістики на основі загальних і окремих норм мови з використанням посібників, академічних наукових праць, словників, довідників та інших наукових джерел.

Експерт у галузі семантико-текстуальної експертизи, не виходячи за межі своїх спеціальних знань (базових та отриманих під час спеціальної підготовки), відповідає на питання про наявність чи відсутність висловлювань, які містять заклики до певних дій (вказується, яких саме дій), погрозу, пропозицію, обіцянку або надання, прийняття, спонукання до надання будь-якої вигоди (вказується, яких саме дій) тощо на основі спеціальних знань у галузі мовознавства. Висновок експерта за результатами таких досліджень не є правовою кваліфікацією, а є констатацією об`єктивного змісту тексту з позиції спеціальних знань у галузі семантико-текстуальних експертних досліджень.

З аналізу наведених приписів ЦПК України випливає, що призначення судом експертизи є обов`язком за наявності сукупності певних умов, при цьому, предметом висновку експерта можуть бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

При цьому, висновок експерта є лише одним із доказів у справі, який, з урахуванням приписів ст. 110 ЦПК України, не має заздалегідь встановленої сили для суду і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу.

Судова експертиза повинна призначатися у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування та у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. При цьому, з метою призначення судом судової експертизи особа, яка приймає участь у розгляді справи має звернутися із клопотанням, в якому слід чітко обґрунтувати дійсну необхідність в її проведенні, тобто неможливість доведення чи спростування обставин справи в інший спосіб без призначення експертизи.

Разом з тим суду не надано жодних доказів, які б підтверджували, що обставини, з приводу яких між сторонами виник спір, не можуть бути встановлені без проведення судової експертизи. Особою, що заявила відповідне клопотання не наведено обґрунтування, яким чином висновок експерта спростує або підтвердить обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Натомість на переконання суду, у даному випадку суд може встановити обставини, які входять до предмета доказування у цьому спорі, та вирішити спір на підставі поданих сторонами доказів без застосування спеціальних знань.

З урахуванням вказаного, судом не встановлено підстав для призначення експертизи в даній справі, а тому суд вважає необхідним у задоволенні клопотання про призначення експертизи відмовити.

Відтак, на виконання вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України судом було здійснено визначені у вказаній нормі дії, необхідні для забезпечення правильного та своєчасного розгляду справи по суті.

Підстав для відкладення підготовчого засідання або оголошення перерви у відповідності до вимог ст. 198 ЦПК України судом встановлено не було та учасники процесу таких клопотань не заявляли.

За умовами ч. 2 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе закрити підготовче провадження у цій справі та призначити справу до судового розгляду по суті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 196 - 200, 223, 260, 261, 353 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про призначення судової лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи відмовити.

Закрити підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 11 годину 00 хвилин 18 листопада 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали буде складено 25 жовтня 2024 року.

Суддя І. О. Пархоменко