ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7076/23 Головуючий суддя І інстанції Власова Ю. Ю.
Провадження № 22-ц/818/2173/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: позики, кредиту, банківського вкладу, з них
ПОСТАНОВА

іменем України

31 липня 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

судді-доповідача Яцини В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В, Мальованого Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Олесіва Назара Ярославовича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року по справі № 953/7076/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 у серпні 2023 року звернулась до ОСОБА_1 з позовом про визнання недійсним Договору позики № 12/14 від 09.12.2014, що укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач ОСОБА_2 вказує, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який зареєстрований Р/ЗАЦС м. Валки Харківської області. 21.06.2023 ОСОБА_2 стало відомо, що набрала чинності постанова Полтавського апеляційного суду по справі № 615/2/22, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 основну заборгованість за договором позики у розмірі 2 944 924,37 грн., та судовий збір у розмірі 7 981 грн 42 коп. Зазначає, що стягнення заборгованості за договором позики з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в сумі 2 944 924,37 грн. стосується не тільки прав ОСОБА_3 , а й зачіпає ї її права, оскільки вона перебуває з останнім у шлюбних відносинах з 07.03.1981.

Вказує, що договір позики є фіктивним, удаваним, безгрошовим, що укладений для забезпечення виконання договору купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Омега плюс», який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 09.12.2014 з розстроченням платежу до 25.11.2019, строк повернення коштів за договором позики 25.11.2019. Договір позики був підписаний його сторонами 09.12.2014, як і Договір купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Омега плюс», який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 09.12.2014.

Цей договір був укладений для приховання фактично укладеного договору купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Омега плюс», який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з розстроченням платежу, без фактичної передачі грошових коштів. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 було задоволено.

Визнано недійсним договір позики № 12/14 від 09.12.2014, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Відповідно до частини першої статті 367, частини першої статті 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції відповідно до вказаних норм цивільного процесуального кодексу перевірив доводи скарги та вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

Вказаним вимогам рішення суду не повністю відповідає.

Суд задовольнив позовні та вказав наступні мотиви свого рішення.

Зазначений договір позики є удаваним та укладений для забезпечення виконання договору купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Омега плюс», який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 09.12.2014 з розстроченням платежу (останній платіж передбачає повну виплату за договором також 25.11.2019).

Строк повернення коштів за договором позики також передбачено 25.11.2019.

Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Момент виникнення права власності на предмет за договором позики залежить від того, що саме передається позичальникові. Право власності на готівкові кошти виникає у позичальника в момент їх фактичної передачі. Якщо предметом є речі, право власності виникає в момент фактичної передачі.

Відповідно до цієї правової норми для укладення договору необхідно передання майна або вчинення іншої дії, яка свідчить про перехід права власності на річ. При цьому, договір є укладеним з моменту передання майна або вчинення певної дії. Отже, договір позики є реальним з усіма притаманними таким договорам речовими ознаками.

Права і обов`язки сторін за договором позики не можуть виникнути до моменту реального його виконання, тобто до моменту передачі грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Форма договору позики регламентована ст. 1047 ЦК, відповідно до ч.1 якої договір укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Згідно з ч. 2 цієї статті на підтвердження укладення договору позики та його умов має бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом виключно факту укладення договору, однак, не підтверджує передачу грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

Факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника.

Договір позики був підписаний його сторонами 09.12.2014, як і Договір купівлі продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Омега плюс», який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 09.12.2014. Цей договір був укладений для приховання фактично укладеного договору купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Фірма «ОМЕГА ПЛЮС», який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з розстроченням платежу.

На приховання фактичного укладеного договору купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Фірма «ОМЕГА ПЛЮС», який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 від 09.12.2014 укладений і Договір поруки від 09.12.2014, між ОСОБА_4 та ПП «Валківський маслоекстракційний завод» в особі директора Грінченко О.Л.

Матеріали справи містять висновок експерта щодо звукозапису 0910М001.WAV на диктофоні марки «Transcend» модель MP650 серійний номер, з метою встановлення технічних умов та технології звукозапису та оригінальний пристрій, яким звукозапис 0910М001.WAV (фонограма) зафіксований - марки «Transcend» модель MP650 серійний номер.

На звукозаписі 0910М001.WAV на диктофоні марки «Transcend» модель MP650 серійний номер з 36:25 по 42:24, який ретельно досліджений та прослуханий у судовому засіданні, зафіксовано запис розмови ОСОБА_3 та ОСОБА_1 щодо Договору позики № 12/14 від 09.12.2014 з метою укладення Договору для забезпечення виконання договору купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Фірма «ОМЕГА ПЛЮС», який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 09.12.2014 з розстроченням платежу (останній платіж передбачає повну виплату за договором).

При розмові ОСОБА_1 підтверджує безгрошовість укладеного Договору позики № 12/14 від 09.12.2014, для покриття укладеного купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Фірма «ОМЕГА ПЛЮС», який укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 09.12.2014 з розстроченням платежу.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Договір позики не передбачав реального настання правових наслідків, обумовлених умовами правочину, не було вчинено дій, спрямованих на передачу, відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики у власність другій стороні грошових коштів.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, по своїй природі є фіктивним, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що відповідно статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Серед таких умов обов`язковими є вина осіб, що проявляється у формі умислу, який спрямований на вчинення фіктивного договору; такий умисел повинен виникнути у сторін до моменту укладення договору; метою укладення такого договору є відсутність правових наслідків, обумовлених договором.

Колегія судді не повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21) зазначено, що: визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 457/726/17 (провадження № 61-43201св18)). Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові».

Згідно правових висновків, які були висловлені у п. 7.24 постанови ВП ВС від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17: не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.

Судом було встановлено, що 09.12.2014 між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір позики № 12/14, відповідно до п. 1 якого (предметом договору) позичальник отримав від позикодавця, а позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти в сумі 1 632 298,50 грн., що є еквівалентом 101 385 доларів США на момент укладення договору.

Суд у своєму рішенні визнав вказаний договір недійсним з мотивів його фіктивності та удаваності.

При цьому суд не звернув уваги, що позивач вказав в якості відповідача за своїими вимогами лише одну сторону спірного договору ОСОБА_1 , а належним відповідачем за заявленому позові вимогами є також інша сторона договору позики позичальник ОСОБА_3 , який не був у передбаченому ст. 51 ЦПК України порядку залучений до розгляду справи в якості відповідача, та брав участь у справі в якості третьої особи, хоча суд вирішив по суті його права та обов`язки за спірним договором.

З огляду на вищевказане колегія суддів відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України також враховує правові висновки, які були висловлені у релевантних за обставинами справи постановах Верховного Суду від 17 листопада 2021 року у справі № 756/10280/16-ц та від 01 грудня 2021 року у справі № 489/2254/18: «у справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору, як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, а тому належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них. Визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Встановивши, що позивачем пред`явлено позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу не до всіх його сторін (належних відповідачів), суди мали відмовити у задоволенні позову саме з цих підстав, оскільки висновки судів по суті вирішення спору мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників».

Отже, суд першої інстанції у даній цивільній справі, в порушення наведених вище приписів процесуального законодавства, помилково у передбаченому ст. 51 ЦПК України порядку не залучив ОСОБА_3 , який є позичальником у спірному договорі позики, у якості відповідача у справі та задовольнив позовні вимоги, фактично спрямовані до особи, з якою у позивача виник приватноправовий спір, та яка не мала процесуального статусу відповідача у цій справі, що призвело до прийняття незаконного рішення.

З огляду на приписи статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Ураховуючи наведене, висновки суду щодо вирішення спору по суті заявлених вимог, враховуючи порушення судом приписів процесуального законодавства щодо визначення належного суб`єктного складу відповідачів, що перешкоджає встановленню дійсних обставин справи, висновки суду за такої процесуальної ситуації є передчасними, а тому ухвалене у справі рішення суду відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України не можна вважати законним та обґрунтованим, що призвело до помилкового вирішення справи, у зв`язку із чим оскаржене рішення суду підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Олесіва Назара Ярославовича задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 березня 2024 року по справі № 953/7076/23 скасувати.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визнання договору позики № 12/14 від 09.12.2014 недійсним залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 02 серпня 2024 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії І.В. Бурлака.

Ю.М. Мальований.