Справа № 638/6074/21
Провадження № 2/638/3476/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 листопада 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шишкіна О.В.,

за участю секретаря судового засідання Комлєвої К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного Акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 220262, 48 грн.

Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим,що 15.11.2011р. між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір шляхом підписання Відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Позивач зазначає, що Заяву-Договір разом із Додатком складено в електронній формі засобами Системи «ПриватБанк Онлайн». Датою підписання між Банком та Клієнтом зазначених документів є дата підписання їх зі сторони Банку Електронним підписом Банку. Також, Позивач зазначає, що в порушення умов договору Відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 220262,48 грн, яка складається з: 197798,64 грн заборгованість за тілом кредиту,22463,84 грн - заборгованість за відсотками.

01.05.2024 року Позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, в якій просив остаточно стягнути з відповідача заборгованість у сумі 217716,73 грн, яка складається з: 197798,64 грн заборгованість за тілом кредиту, 15584,10 грн - заборгованість за відсотками, 4333,99 грн заборгованість з пені.

Відповідач не погоджуючись з наведеними позовними вимога, надав свої заперечення, викладені у заяві про перегляд заочного рішення, які оголосив під час розгляду справи. Відповідач зазначив, що Позивачем не надано інформації про підписання вказаних документів саме Відповідачем, способу такого підписання та не надано жодних доказів підписання Відповідачем вказаної Заяви-Договору та інших документів відповідно до зазначених умов. Відповідач зазначає, що Позивачем не зазначено жодних даних про картковий чи платіжний рахунок, термін його дії, також того, що Відповідач погодився із Правилами Банківського обслуговування фізичних осіб в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» затверджених Правлінням АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Також, Відповідач зазначив посилання на ч. 4 ст. 267 ЦК України щодо спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов наступного.

Згідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно дост. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.»

Відповідно до ч.ч. 2, 3ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що Позивач надав договір від 15.11.2011 р., зі змісту якого вбачається, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 уклав Кредитний договір шляхом підписання, зі слів Позивача, Відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Також, Позивач зазначає, що Заяву-Договір разом із Додатком складено в електронній формі засобами Системи «ПриватБанк Онлайн». Датою підписання між Банком та Клієнтом зазначених документів є дата підписання їх зі сторони Банку Електронним підписом Банку.

В свою чергу, Позивачем не надано інформації про підписання вказаних документів саме Відповідачем, способу такого підписання та не надано жодних доказів підписання Відповідачем вказаної Заяви-Договору та інших документів відповідно до зазначених умов.

Відповідно до п. 6, 12 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір;

Однак, Позивачем не надано доказів підтвердження відправлення Відповідачу саме цієї алфавітно-цифрової послідовності, а також алгоритму дій, що відображає дії, які здійснювали сторони для укладення договору.

Більш того, вивчивши наведену Заяву-Договір встановлено, що жодних кредитних договорів Відповідач не підписував, оскільки, дана Заява-Договір не містить жодних даних щодо оформлення кредитних чи платіжних карток, в тому числі кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Крім цього Позивачем не зазначено жодних даних про картковий чи платіжний рахунок, термін його дії, також того, що Відповідач погодився із Правилами Банківського обслуговування фізичних осіб в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» затверджених Правлінням АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

На підтвердження своїх доводів Позивач надає Заяву-Договір, відповідно постає питання про законність залучення даної Заяви-Договору в якості доказу, оскільки, зважаючи на положення ст. 100 ЦПК України, електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу.

Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Позивач надає до суду копії відповідних документів, які були поставлені під сумнів судом та Відповідачем. В свою чергу, Позивачем не було надано для огляду оригінал договору від 15.11.2011 р., який був підписаний між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України встановлено, що належною формою кредитного договору є письмова форма. Наслідками недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність, що передбачено ч. 1 ст. 218 та ч. 2 ст. 1055 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За вимог ч.1 та 2 ст. 207 Цивільного кодексу України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи із норм чинного законодавства вбачається, що таке прийняття пропозиції має бути безумовним та повним і містити всі істотні умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З вищезазначеного вбачається, що необхідною умовою такого правочину як надання кредитних коштів є укладення саме кредитного договору.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу статей 77, 78, 79, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України:, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 УК України).

Відповідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до кредитного договору № HASWSK00S10043 від 16.02.2005 року, термін повернення кредту - лютий 2017 року.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповдно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд приходить до висновку , що позивачем пропущено строк подачі позову .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 32, 15, 88 107, 113 ЦПК України, ст.ст. 253,256,257,261,267, ЦК України, -

ухвалив:

У задоволені позовних вимог Публічного Акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 271716,73 грн - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.11.2024 року.

Суддя: