Справа № 444/2481/24
Провадження № 2/444/1015/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

08 жовтня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа: Рава-Руська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. У зв`язку з чим, позивач звернулась в Рава Руську державну нотаріальну контору Львівської області для отримання свідоцтва про права на спадщину за закону. Державний нотаріус Рава Руської державної нотаріальної контори Львівської області завів спадкову справу, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Проте відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , із-за відсутності правовстановлюючого документу на будинок, про що видано постанову.

Позивач визнає, що дійсно таке свідоцтво у неї відсутнє, тому що у свій час батько з невідомих причин, не зареєстрував у встановленому порядку право власності на свій житловий будинок та господарські будівлі.

Позивач вказує, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами відносився до робітничої суспільної групи господарств, де станом на 30.06.1990 р. головою двору був ОСОБА_2 .

Право власності двору було фактично зареєстровано в погосподарській книзі селищної ради, які на той час свідчили про реєстрацію власності на будинок. Однак, звернувшись до Рава-Руської міської ради, щодо оформлення права власності на будинок на ім`я спадкодавця позивачу було усно роз`яснено про судовий порядок визнання права власності, оскільки, у зв`язку із смертю, відповідно до ст. 25 ЦК України, спадкодавець втратив цивільну дієздатність, а відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» з 01.01.2013 року реєстрація права власності можлива лише за рішенням суду.

Позивач зазначає, що вона є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, а тому з врахуванням наведених обставин справи, вона звернулась до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 98,9 кв.м, житлова 58,2 кв.м, допоміжні приміщення 40,7 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель.

Ухвалою судді від 17.06.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 25.07.2024 року, витребувано від третьої особи, Рава-Руської державної нотаріальної контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи №140/2024, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.07.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак в позовній зазначила, що позовні вимоги підтримує та просять розгляд справи проводити у її відсутності (арк.спр.4).

Представник відповідача Рава-Руської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду міською радою подано листа про розгляд справи за наявними матеріалами справи без представника міської ради.

Представник третьої особи Рава-Руської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не прибув, нотаріальна контора просила розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Одночасно подано належним чином завірену копію спадкової справи №140/2024, яка заведена після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис № 30 (арк. спр. 7).

Із копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_3 , серії НОМЕР_2 встановлено, що батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Мати позивачки ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Із копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 встановлено, що у зв`язку із одруженням 26.02.2005 року позивачка своє дошлюбне прізвище " ОСОБА_5 " змінила на " ОСОБА_6 ".

Після смерті батька ОСОБА_2 , позивач звернулася до Рава-Руської державної нотаріальної контори, де на підставі її заяви від 05.06.2024 року про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу № 140/2024 та надано їй Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ витягу 77221330), що встановлено з копій документів у Спадковій справі витребуваній за ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 17.06.2024 року.

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок в АДРЕСА_1 після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу ОСОБА_1 було відмовлено з причини неподання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації, що встановлено із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.06.2024 року (арк. спр. 10).

Із довідки виданої Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області за №541 від 04.06.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 проживала та була зареєстрована разом із батьком - ОСОБА_2 на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та вели спільне господарство в АДРЕСА_1 (арк.спр.30).

Із довідки виданої Рава-Руською міською радою Львівського району Львівської області за №537 від 04.06.2024 року встановлено, що згідно погосподарського обліку станом на 30.06.1990 року житловий будинок АДРЕСА_1 , належав до робітничого типу двору. Головою двору був ОСОБА_2 (арк.спр. 32).

Відповідно до технічного паспорта, виготовленого 22.05.2024 року, будинок садибного типу складається з житлового будинку, господарських будівель та споруд, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Загальна площа житлового будинку становить 98,9 кв.м. (житлова площа 58,2 кв.м., допоміжна площа 40,7 кв.м.) та господарські будівлі (арк.спр.22-25).

Таким чином, право власності робітничого двору, було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства.

Однак, реєстрація права власності на одноповерховий, цегляний житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 31 грудня 2012 року не проводилась. На підставі рішення Рава-Руської міської ради №72 від 09.09.2022р. "Про перейменування вулиць на території Рава-Руської міської ради Львівської області" вулицю Моріна в с.Шабельня перейменовано на вулицю Дмитра Донцова (спадкова справа арк. спр. 11).

Тобто, з вищенаведеного встановлено, що право власності на будинок АДРЕСА_1 , хоча належним чином не зареєстроване, проте фактично належало спадкодавцю ОСОБА_2 , як голові робітничого двору вцілому.

Оскільки заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався, суд дійшов висновку, що спадкування після його смерті відбувається за законом.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

А тому, позивач, як дочка померлого, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька.

До спадкового майна, серед іншого, відноситься будинок АДРЕСА_1 , що було зареєстроване згідно з вимогами чинного на той час законодавства, що відносилося до суспільної групи «робітничий двір».

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З огляду на зазначене, спадкове майно, а саме будинок АДРЕСА_1 , який залишився після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважається таким, що належить позивачеві як спадкоємцю за законом з моменту відкриття спадщини.

Згідно з статтею 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_2 звернулась із заявою до Рава-Руської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , їй було відмовлено з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_2 за час свого життя не оформив правовстановлюючих документів на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тому на даний час позивач як спадкоємець за законом звернулась з даним позовом до суду.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є достатні підстави для задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, ч. 2 ст. 247, ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 98,9 кв.м, житлова 58,2 кв.м, допоміжні приміщення 40,7 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 18 жовтня 2024 року.

Суддя: Олещук М. М.