Справа № 347/2244/24
Провадження № 2/347/812/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю: секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

17.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 жовтня 2020 року у виконавчому комітеті Тюдівської сільської ради між нею і відповідачем було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають одну неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для розірвання шлюбу є те, що сімейні стосунки між ними склались негативно, і вони так і не досягли взаєморозуміння через різні погляди на сімейні цінності та ведення спільного господарства. Спроби примиритись, результатів не дали. На даний час вони проживають окремо і шлюбні відносини між ними припинилися. Вважає, що шлюб носить формальний характер і ОСОБА_4 на примирення немає.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить шлюб між ними розірвати, неповнолітнього сина залишити на проживання з нею, після розірвання шлюбу змінити шлюбне прізвище на дошлюбне « ОСОБА_5 ».

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак у позовній заяві просила розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує щодо їх задоволення, а справу просить розглядати без його участі (а.с.31).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.09.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторони відповідача та призначено справу до судового розгляду на 23.10.2024 року.

Ухвалою від 23.10.2024 року у зв?язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів про належне його повідомлення розгляд справи відкладено на 02.12.2024 року.

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі, та позовні вимоги визнав, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 02 жовтня 2020 року у виконавчому комітеті Тюдівської сільської радиКосівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис №5, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 виданим 02.10.2020 року Тюдівською сільською радою Косівського району Івано-Франківської області (а.с.5).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 03.03.2022 року, сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім?ї за №173/14-16/6 від 16.09.2024 року, позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом із своїм сином ОСОБА_6 , 2021 р.н. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно ч.1 ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків та проживають окремо. Позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердила у тексті позовної заяви, а відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, про що зазначив у поданій до суду заяві.

Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, та зважаючи, що на даний час, зазначені в позовній заяві обставини свідчать про те, що надії на збереження сім`ї немає, а шлюб між сторонами носить формальний характер, в зв?язку із чим подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

В зв?язку з наведеним, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч.2 ст.114 СК України), і документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абз.2 ч.3 ст.115 СК України).

В порядку ч.2 ст.115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню судом до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Щодо вимоги про залишення на проживання неповнолітньої дитини.

У поданій до суду позовній заяві позивач зазначає, що у них з відповідачем народилась одна дитина, син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є неповнолітнім та проживає з нею. У зв?язку із цим позивач просила залишити неповнолітню дитину на проживання разом із нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Враховуючи, те, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі і будь яких заперечень щодо позову не надав, а проживання дитини з матір`ю не суперечить інтересам малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про залишення шлюбного прізвища.

Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У прохальній частині позовної заяви позивач просила після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

З огляду на те, що при укладенні шлюбу позивач змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5), суд вважає, що така вимога підлягає до задоволення.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, і задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 50% судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп., сплачений нею під час звернення з позовом до суду, а інші 50% судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. слід повернути позивачу з державного бюджету.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 104, 110, 112 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 жовтня 2020 року у виконавчому комітеті Тюдівської сільської радиКосівського району Івано-Франківської області, про що було зроблено актовий запис №5, розірвати.

Неповнолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити на проживання з матір?ю ОСОБА_1 .

Після розірвання шлюбу відновити позивачу ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 % судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% судового збору, що складає 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок, сплаченого нею при зверненні до суду з позовом, згідно квитанції ID: 7650-1841-8246-7033 від 7.09.2924 року.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 02 грудня 2024 року.

Суддя Ю.С. Кіцула