Справа № 563/1273/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області в особі головуючого судді Сірака Д.Ю., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Турович О.М. про забезпечення позову,

в с т а н о в и в :

Представник заявника, адвокат Турович О.М. звернулась до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 , та заборони іншим особам вчиняти будь які дії щодо вказаної квартири. Подану заяву обґрунтовує тим, що на цей час має намір звернутися до суду з позовом щодо скасування ресстрації права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Предметом спору вказує належний ОСОБА_1 жиловий будинок, що знаходиться за вищезазначеною адресою, який останній придбав 19 березня 2003 року у ОСОБА_2 , згідно договору купівлі-продажу. Так, з поданої заяви встановлено, що 18 липня 2024 року ОСОБА_1 вирішив розпочати ремонтні роботи у вказаному будинку та звернувся до органів ЦНАП для отримання оновлених документів. Однак, йому стало відомо, що 24 липня 2019 року право власності в Єдиному реєстрі на зазначений жиловий будинок зареєстоване за ОСОБА_2 на підставі дублікату договору купівлі-продажу незавершеного будівництва серії та номер: 4-85 виданого 23 липня 2019 року. Переконана, що вказаний дублікат був використаний ОСОБА_2 неправомірно, оскільки останньому було відомо про те, що незавершене будівництво йому не належить і що дублікат договору є нечинним. Тому має підстави вважати, що будинок, який належить її довірителю на законних підставах, без його згоди може бути відчужений на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши заяву та викладені в ній доводи, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: зокрема накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

Так, згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 387358753 від 18 липня 2024 року, власником об`єкту житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (на підставі дублікату договору купівлі-продажу незавершеного будівництва, серія та номер: 4-85, що був виданий 23 липня 2019 року в.о. державного нотаріуса Рівненського обласного нотаріального архіву) є Дицяк Анатолій Борисович.

Також, до матеріалів справи додано копію Договору купівлі-продажу від 19 березня 2003 року, що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 щодо купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку, що в АДРЕСА_1 . Проте, з поданої копії договору не можливо зрозуміти ким і коли він посвідчений.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не доведено учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

В порушення вказаних вимог, подана до суду заява не містить даних про особу відповідача, представницею заявника також не надано доказів вартості будинку (ціни позову, про забезпечення якого просить заявник), з якого можливо було б визначити співмірність заходів забезпечення позову, відносно якого слід застосувати заходи забезпечення позову, як і не вказано пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Також, заява не містить доказів, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Заявником не доведено, що відповідач має намір відчужити майно, без якого виконання рішення суду буде ускладнене чи неможливе.

Абстрактна можливість вчинення дій відповідачем, спрямованих на відчуження майна, передачу його в користування іншим особам також не свідчить про неможливість виконання майбутнього рішення суду.

Тобто, припущення заявника що не накладення арешту на майно може значно ускладнити виконання рішення суду, не доведене.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимогстатті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

А тому, зважаючи на вищезазначене, суд приходить висновку, що подану заяву про забезпечення позову належить повернути заявнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149-153, 353-355 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Турович Оксани Миколаївни про забезпечення позову, подану до подачі позовної заяви - повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення вказаної заяви не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя