Справа № 461/6404/22 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/3618/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Іванова О.О.

З участю: представника АТ «Ідея Банк»-Михашули Є.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №461/6404/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Фогеля Володимира Володимировича на заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 01 лютого 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 ,- про стягнення боргу за кредитним договором

в с т а н о в и в :

01 грудня 2022 року Акціонерне товариство "Ідея Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 185 516 грн. 02 коп. та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2782 грн. 75 коп.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 квітня 2021 року між сторонами укладено Генеральний кредитний договір №ГКД.881115.1. Згідно Кредитного договору відповідач отримала кредит в розмірі 139 987 грн. 00 коп. зі сплатою 19.5% річних зі сплатою кредиту та інших платежів, у томі числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором згідно з графіком щомісячних платежів.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, однак відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 07 лютого 2022 року.

Сума боргу відповідачки за кредитним договором станом на 08 листопада 2022 року становить 185 516 грн. 02 коп.

Оскільки відповідачка у добровільному порядку не сплатила заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Рішенням (заочним) Галицького районного суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість в розмірі 154 018 грн. 90 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору 2 310 грн. 29 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 09 листопада 2023 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Заочне рішення оскаржив представник відповідачки- адвокат Фогель В.В..

В апеляційній скарзі зазначає, що у порушення вимог процесуального закону відповідачка не була належним чином повідомлена про розгляд справи та їй не було відомо про наявність справи у суді. Зазначає, що судові повістки надсилалися судом на адресу за якою вона тривалий час фактично не проживає та поверталися на адресу суду без вручення адресату з причиною "За закінченням терміну зберігання".

В матеріалах справи відсутні докази про належне повідомлення відповідачки про розгляд справи. Звертає увагу, що розрахунки заборгованості надані позивачем не є належними доказами, оскільки містять неточності у сумах основного боргу, процентах та платах за обслуговування.

Позивач після спливу визначеного договором строку кредитування продовжував нараховувати відсотки, що є порушенням ч.2 ст.1050 ЦК України. Вважає, що у цих правовідносинах, позивач зобов`язаний використати процедуру досудового врегулювання спору, проте надані банком докази не містять доказів надсилання відповідачці саме досудової вимоги про виконання зобов`язань за кредитним договором.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

16 лютого 2024 року від АТ "Ідея Банк" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з причин безпідставності доводів апеляційної скарги.

Звертаючись до суду з позовом було зазначено адресу відповідачки місце її реєстрації, про наявність у неї іншого місця проживання вона банк не повідомляла.

Після надсилання банком ОСОБА_1 вимоги про усунення порушення кредитних зобов"язань, було припинено нарахування процентів.

Розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком підтверджено належними доказами, а саме випискою по її рахунку, а також довідкою-розрахунком заборгованості станом на 08 листопада 2022 року.

ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася, судової повістки не отримала, хоча така судом направлялася за зазначеною її представником адресою в апеляційній скарзі. Конверт з судовою повісткою повернувся до суду без вручення ОСОБА_1 з відміткою про причини повернення/досилання, а саме адресат відсутній за вказаною адресою.

Представник ОСОБА_1 адвокат Фогель В.В. в судове засідання не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомленний належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника АТ "Ідея Банк" на спростування доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 15 квітня 2021 року між сторонами укладено Генеральний кредитний договір №ГКД.-881115.1.

Згідно умов кредитного договору, банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, у межах котрої надавати йому кредит (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі в порядку, розмірі та в строки (терміни), що передбачені цим договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300 000 грн., включаючи витрати на страхові платежі (у разі наявності). Рішення щодо надання кредитних коштів банком приймається за кожним траншем окремо та зобов`язання банку щодо надання траншів у рамках цього договору є відкличними.

Строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з дати її відкриття, строк дії окремого траншу, який надається Клієнту в рамках кредитної лінії, становить 60 місяців (п. 1.2. Кредитного договору).

У відповідності до п. 1.4. Кредитного договору за користування траншем позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 15%, що на момент підписання Кредитного договору становить 19,5% річних, а також плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі.

03 вересня 2021 року в рамках Кредитного договору було видано транш за номером № НОМЕР_1 у розмірі 139 987 грн. Одночасно з видачею траншу відповідачу було надіслано Графік щомісячних платежів за траншем (згідно п. 1.3. Кредитного договору).

В той же час, у зв"язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, відповідачка не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором.

Листом-вимогою про усунення порушень кредитних зобов"язань від 05 жовтня 2022 року, який було скеровано ОСОБА_1 08 жовтня 2022 року, банк просив достроково повернути кредит в розмірі 189 015,70 грн. станом на 05 жовтня 2022 року.

У зв"язку з неналежним виконанням умов кредитного договору зі сторони ОСОБА_1 , згідно наданого банком розрахунку, станом на 08 листопада 2022 року утворилася заборгованість в розмірі: 185516 грн. 02 коп. з яких:

основний борг ? 123517 грн. 78 коп;

прострочений борг ? 10776 грн. 79 коп.;

прострочені проценти 13407 грн. 61 коп.;

строкові проценти 6316 грн. 72 коп.;

нарахована плата за обслуговування кредиту 10499 грн. 04 коп.;

прострочена плата за обслуговування кредиту 20998 грн. 08 коп.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення позовних вимог, ОСОБА_1 допустила неналежне виконання умов кредитного договору, кредит не повернула, у зв"язку з чим, суд прийшов до висновку про необхідність стягнення з неї на користь банку суму боргу (тіло кредиту) та нараховані проценти в загальному розмірі 154018 грн, 90 коп. за виключенням сум нарахованої плати за обслуговування кредиту та простроченої плати за обслуговування кредиту.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання- це правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, норма якої застосовується й до кредитних правовідносин, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, банк скориставшись своїм правом дострокового повернення кредиту, передбаченого додатково пунктом 1.15 кредитного договору, звернувся до ОСОБА_1 з вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань (дострокове повернення кредиту).

Банк просив погасити ОСОБА_1 заборгованість станом на 05 жовтня 2023 року в розмірі 189 015,70 грн, яка складається з:

строковий основний борг 125 114,99 грн,

прострочений основний борг 9 179,58 грн,

прострочені проценти 13 264,12 грн,

строкові проценти 6 460,21 грн,

строкова плата за обслуговування кредиту 13 998,72 грн,

прострочена плата за обслуговування кредиту 20 998,08 грн.

Вимога банку скеровувалася ОСОБА_1 зазначеною в підписаному між сторонами договорі АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.1.18 Кредитного договору протягом 3 робочих днів, позичальник зобов"язаний повідомляти банк про зміну абонентського номера телефону, вказаного в розділі 3 цього договору, місця проживання, місця роботи, прізвища та імені, а також про інші обставини, що можуть вплинути на виконання зобов"язань з погашення кредитних зобов"язань за цим договором з наданням відповідних підтверджуючих документів.

Матеріали справи не містять жодних доказів в підтвердження того, що ОСОБА_1 повідомляла банк про зміну свого фактичного місця проживання, в зв"язку з чим, банк на етапі досудового врегулювання спору скеровував ОСОБА_1 усю кореспонденцію на зареєстровану адресу її проживання.

При зверненні до суду з позовом, банк вказав останню відому адресу проживання та реєстрації ОСОБА_1 .

Зазначена адреса ОСОБА_1 в позовній заяві є актуальною, на момент звернення до суду з апеляційною скаргою, адреса зареєстрованого місця проживання збігається з адресою зазначеною в укладеному кредитному договорі та позовній заяві.

Під час розгляду справи, уся судова кореспонденція скеровувалася ОСОБА_1 на адресу її реєстрації, однак така поверталася до суду без вручення з відміткою про причини не вручення: адресат відсутній за вказаною адресою у зв"язку з чим судом першої інстанції було вирішено проводити заочний розгляд справи, що відповідно до ч.1ст.131 ЦПК вважається належно повідомленою.

Колегія суддів звертає увагу, що судова кореспонденція, яка ОСОБА_1 надсилалася під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, на адресу зазначену в апеляційній скарзі, як адреса фактичного місця проживання АДРЕСА_2 , поверталися до суду без вручення, з відміткою про причини повернення адресат відсутній за вказаною адресою, що відповідно до ч.1ст.131 ЦПК вважається належним повідомленням.

Розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком за тілом кредиту та процентами підтверджено випискою по особовому рахунку № № НОМЕР_2 , яка у відповідності до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним бухгалтерським документом, яка містить відомості щодо нарахування кредитних коштів, а також відомості щодо здійснення нею фінансових операцій.

Доводи скаржника про те, що банк після звернення до ОСОБА_1 продовжував нараховувати проценти, не відповідає дійсності та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: вимога про усунення порушення кредитних зобов"язань та вимоги позовної заяви.

Банк припинив нарахування процентів за кредитом у день направлення вимоги про дострокове повернення боргу.

Колегія суддів вважає доведеним розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком в розмірі 154 018,90 грн, з яких:

основний та прострочений борг (тіло кредиту) 134 294,57 грн,

строкові та прострочені проценти 19724,33 грн,

Представник відповідача в поданій апеляційній скарзі не наводить альтернативних розрахунків заборгованості за кредитом, а лише стверджує про його неправильність.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Судом першої інстанції правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Враховуючи те, що доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п. 1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фогеля Володимира Володимировича залишити без задоволення.

Заочне рішення Галицького районного суду м.Львова від 01 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк