Справа № 314/6031/23
Провадження № 2/314/425/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

секретар судового засідання Дерко В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/6031/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Михайло-Лукашівської сільської ради про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка через свого представника звернулась до суду із позовом про визнання права власності, обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що у 1988 році отримала від Максимівської сільської ради колгоспний двір за адресою: АДРЕСА_1 . У 1989 році позивачка зареєструвалась за вказаною адресою, неодноразово здіснювала ремонти будинку та господарських споруд. Зазначає, що наразі належне оформлення будинку їй необхідне у тому числі через проведення активних бойових дій на території Запорізької області, побоюється, що може залишитись без компенсаційних виплат, даний будинок є єдиним житлом позивачки. Просить визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

26.12.2023 до суду представником позивачки подано клопотання про долучення доказів, а саме Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.12.2023 № 359696919.

Ухвалою суду від 27.12.2023 справу прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження.

22.02.2024 представником позивачки подано клопотання про долучення доказів, а саме копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 22.07.1989.

25.03.2024 представником позивачки подано клопотання про долучення доказів, а саме: копії погосподарської книги Максимівської сільської ради народних депутатів № 1 на 1996-2000 роки; Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.03.2024 № 368091555; копії квитанцій ПАТ «Запоріжжяобленерго» Вільнянського району електричних мереж за адресою: АДРЕСА_1 ; копії податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Запорізькій області про зобов`язання за земельним податком; копії квитанцій про сплату позивачкою земельного податку; копію абонентської книжки по розрахункам за електроенергію о/р НОМЕР_2 , виданої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; копію договору про користування електричною енергією укладений 18.12.2004 між позивачкою та енергопостачальником на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 ; копію книжки побутового споживача електроенергії о/р НОМЕР_2 ; довідку виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради від 29.03.2024 №2-54 про те, що ОСОБА_1 як член КСП проживає та зареєстрована за адреою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 08.05.2024 закрито підготовче провадження у цивільній справі № 314/6031/23 за позовом ОСОБА_1 до Михайло-Лукашівської сільської ради про визнання права власності та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання сторони не з`явились.

10.07.2024 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивачки та її представника, на задоволенні позову наполягають.

25.03.2024, 10.07.2024 до суду подано клопотання представника відповідача про розгляд справи без його участі за наявними в матеріалах справи документами.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Із паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 04.05.2001 Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 10.04.1989 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи міститься:

-копія трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданої 22.07.1987, із якою вбачається, що позивачка працювала дояркою у колхозі «Авангард»;

-довідка виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради від 28.11.2023 № 2-243 з якої вбачається, що згідно погосподарської книги ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , житлового будинку загальною площею 56,9 кв. м. житловою площею 33,5 кв. м. та допоміжною площею 23,4 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 і вона є головою даного домогосподарства;

-довідка виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради від 28.11.2023 № 2-244 з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та постійно проживає на території Михайло-Лукашівської сільської ради за адресою: АДРЕСА_1 , із 1988 року по теперішній час;

-довідка від 22.11.2023 № 9383/22 про середню ринкову вартість житлової нерухомості;

-технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , з експлікацією приміщень будинку садибного типу;

-Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 22.12.2023 № 359696919, Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01.03.2024 № 368091555;

-копія погосподарської книги № 1 Максимівської сільської ради народних депутатів на 1996-2000 роки;

-копії квитанцій ПАТ «Запоріжжяобленерго» Вільнянського району електричних мереж за адресою: АДРЕСА_1 ;

-копії податкових повідомлень-рішень ГУ ДФС у Запорізькій області про зобов`язання за земельним податком за адресою: АДРЕСА_1 ;

-копії квитанцій про сплату позивачкою земельного податку;

-копія абонентської книжки по розрахункам за електроенергію о/р НОМЕР_2 , виданої ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

-копія договору про користування електричною енергією укладений 18.12.2004 між позивачкою та енергопостачальником на об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 ;

-копія книжки побутового споживача електроенергії ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_2 );

-довідка виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради від 29.03.2024 №2-54 про те, що ОСОБА_1 , як член КСП, проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги ст. 264 ЦПК України, зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

За приписами ч. 1 ст. 112 ЦК УРСР (1963), передбачено, що колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір був припинений 15.04.1991, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII був введений в дію Закон України «Про власність».

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963), розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15.04.1991 поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Набувальна давність визначається, як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також, в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим, як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Пунктом 9 зазначеної постанови Пленуму ВССУ визначено, що відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи.

Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності, що кореспондується із правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17.

За таких підстав, суд приходить до беззаперечного висновку, що обставини позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), до Михайло-Лукашівської сільської ради (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, Михайло-Лукашеве, вул. космічна, 8) про визнання права власності, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок з надвірними господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

10.07.2024