Справа № 524/9393/24
Провадження №2/524/3473/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 року

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді - Ковальчук Т. М.,

за участю секретаря судових засідань - Воблікової І. О.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - позивач, Банк, АТ «Універсал Банк») звернулося до суду із зазначеною позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ) 33700,19 грн заборгованості за кредитним договором, а також 3028, 00 грн сплаченого судового збору.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 24 жовтня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав 16000,00 грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

Станом на 28 травня 2024 року у відповідача прострочення заборгованості зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло 90 днів, що є істотним порушенням клієнтом зобов`язань, і вся заборгованість за кредитом стала простроченою, тому Банк направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідач не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Отже, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, його заборгованість за кредитом станом на 04 червня 2024 року становить 33700,19 грн.

Ухвалою від 02 вересня 2024 року суд відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідач подав відзив, у якому зазначив зокрема, що: долучена позивачем анкета-заява не є доказом ознайомлення відповідача із умовами надання банківських послуг, оскільки не містить істотних умов договору; решта складових кредитного договору (Умови і правила надання банківських послуг, Тарифи, Таблиця обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту) не містить ознак накладення цифрового чи фізичного підпису відповідача, які б фіксували дату ознайомлення і погодження останнім із запропонованими у цих документах умовами кредитування; додані до позовної зави Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» набувають чинності з 27 листопада 2021 року, а Анкету-заяву відповідач підписав 24 жовтня 2019 року; наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить даних щодо загального розміру використаних відповідачем коштів, підсумкових рядків, дати надання кредиту, його розміру, даних щодо фактичного користування відповідачем кредитними коштами; позивач до позовної заяви не додав додатку із погодженою сумою кредитного ліміту, а також виписку по поточному рахунку; до загальної суми витрат відповідача позивач неправомірно включив суми нарахованих відсотків, а сплачені відповідачем кошти безпідставно зарахував у рахунок сплати відсотків за користування кредитним лімітом; у графу «залишок після операції» безпідставно включено суму 3028,00 грн «нарахування судових витрат».

При цьому відповідач зазначив, що надана позивачем виписка про рух коштів підтверджує відкриття рахунку на ім`я ОСОБА_1 , зокрема користування останньою цим рахунком, внесення грошових коштів на цей рахунок, що сторонами не оспорюється. Водночас, на думку відповідача, зазначений позивачем залишок заборгованості безпідставно перевищує максимально встановлений ліміт розміру кредиту, зміну якого, а також розмір відсотків за користування кредитом та неустойки не було погоджено з відповідачем у відповідному порядку. Ураховуючи суму сплачених відповідачем відсотків за цим договором - 40957,97 грн, які, як безпідставно стягнуті, необхідно зарахувати в рахунок повернення відповідачем наданого кредитного ліміту, відповідач повернув позивачу більшу суму, ніж отримав за цим договором. Окрім того, відповідач просив стягнути з позивача на його користь 6000,00 грн витрат на оплату послуг з правничої допомоги.

У відповіді на відзив позивач вказав, що Анкета-заява є невід`ємною частиною договору і, ураховуючи її зміст, підписавши цю Анкету-заяву, відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма частинами договору і отримав відповідні примірники. У цих документах, що разом становлять укладений між позивачем та відповідачем договір, містяться всі істотні умови договору, у тому числі щодо процентної ставки, пені, штрафу, умов та строку повернення кредиту. Без ознайомлення з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту подальше укладення електронного договору є неможливим. Без погодження у мобільному застосунку «Monobank» з умовами і правилами надання банківських послуг не є можливим вхід у головне меню застосунку «Monobank», а без переходу у головне меню застосунку жодна особа не має технічної можливості проводити будь які фінансові операції, у тому числі отримання кредиту у вигляді кредитного ліміту. Окрім того, позивач зазначив, що розрахунок заборгованості є належним доказом та відповідає доданій до відповіді на відзив деталізованій виписці про рух коштів по картковому рахунку відповідача. Також для підтвердження фактів відкриття рахунку, отримання відповідачем банківської картки та встановлення кредитного ліміту позивач надав суду довідку про наявність такого рахунку та довідку про розмір встановленого кредитного ліміту. Позивач звернув увагу на те, що заборгованість відповідача складається з суми кредитного ліміту - 16000,00 грн та суми овердрафту - 17000,00 грн. При цьому остання виникає наступним чином. Якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів для оплати заборгованості, то заборгованість збільшується на суму заборгованості за договором по відсоткам до погашення, по неустойці. При цьому банк надає кредит згідно з договором в розмірі зазначеної заборгованості та направляє кредитні кошти на погашення вказаної в цьому пункті заборгованості, а саме: відсотків за користування кредитним лімітом, неустойки за прострочені платежі згідно з тарифами. Таким чином, сума регулярного платежу, який клієнт вчасно не сплачує власними коштами, списується за рахунок кредитних коштів та відноситься до тіла кредиту. Якщо кошти на погашення заборгованості клієнт не вносить, заборгованість за тілом кредиту зростає. Оскільки відповідач лише частково здійснював операції з поповнення банківської карти, розмір яких був значно меншим ніж поточні витрати по картковому рахунку, виникла заборгованість. При цьому у випадку коли боржник сплачує щомісячні платежі, то нараховується процентна базова ставка - 3,1% в місяць (37,2% річних), а у випадку коли боржник не сплачує щомісячні платежі, тобто має вже прострочену заборгованість, то нараховується процента ставка (прострочена) збільшена на суму загальної заборгованості - 6,2% у місяць (74,4% річних). Щодо доводів відповідача про надання позивачем до позовної зави Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» у редакції, чинній з 27 листопада 2021 року, останній зазначив про те, що у момент підписання договору 24 жовтня 2019 року відповідач був ознайомлений з цими Умовами у редакції від 10 жовтня 2019 року, з якою є можливість ознайомитися на сайті і на теперішній час. Твердження відповідача про те, що розмір заборгованості не може перевищувати розміру встановленого ліміту спростовуються також, на думку позивача? оформленням боржником 4 заяв на послуги «Покупка частинами» на загальну суму 34769,00 грн та 9 заяв на послуги «Транзакція в розстрочку» на загальну суму 7150,38 грн. Позивач також зауважив на посилання відповідача не судову практику, яка не є релевантною щодо спірних правовідносин. Відповідно до виписки про рух коштів по картці всього за весь час користування карткою відповідачем було проведено поповнень карткового рахунку на суму 257276,15 грн, здійснено витрат на суму 290976,34 грн. Отже, сума коштів, яка підлягає поверненню банку становить 33700,19 грн (290976,34 грн - 257276,15 грн). Також позивач не погоджується з розміром заявлених відповідачем сум на правничу допомогу та просить відмовити у її стягненні як необґрунтовано завищеної.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви додав клопотання, в якому просив проводити розгляд справи без його участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу без участі сторони відповідача.

В силу вимог частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов таких висновків.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У частині першій статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено загальні вимоги до форми договорів, а саме: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом ; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася ; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі ; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами ; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

У частині першій статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина перша статті 634 ЦК України).

Суд установив, що 24 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

На підставі цієї заяви відповідачу на платіжну картку встановлено кредитний ліміт в сумі 16000,00 грн.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 04 червня 2024 року заборгованість за кредитним договором від 24 жовтня 2019 року становить 33700,00 грн та складається із тіла кредиту.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок про те, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження №61-20093св19) зазначено, що: «в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Встановивши, що анкета-заява від 18 березня 2011 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками пеню, комісію і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованостей підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19)».

Застосовуючи наведені висновки до справи, що розглядається, суд виходить з наступного.

Так, в анкеті-заяві від 24 жовтня 2024 року відповідач просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт, визначений у додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Долучені позивачем Умови та правила, тарифи та паспорт споживчого кредиту не містять ані фізичного підпису позичальника, ані електронного, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

З цих підстав, суд вважає слушними доводи представника відповідача з приводу відсутності доказів погодження між сторонами розміру відсотків та відповідальності позичальника.

Отже, ураховуючи викладене, суд вважає, що відповідальність ОСОБА_1 перед Банком обмежена фактичною сумою витрачених коштів.

Із наданої позивачем виписки про рух коштів вбачається, що останній неодноразово списував відсотки за користування кредитом. Разом із тим, суд наголошує на тому, що в Анкеті-заяві строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, а тому списання банком внесених на погашення боржником коштів в рахунок погашення відсотків за користування кредитом є безпідставним. Відтак суд вважає за можливе зарахувати кошти на погашення тіла кредиту, зменшивши суму заборгованості за тілом кредиту.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року по справі № 697/302/20 (провадження № 61-2498св22).

Із наданої банком виписки вбачається, що за період з 24 жовтня 2019 року до 04 квітня 2024 року відповідачем внесено коштів на 24957,97 грн більше ніж витрачено з урахуванням безпідставно списаних відсотків.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення заборгованості задоволенню не підлягають.

При цьому суд частково погоджується з доводами позивача щодо не співмірності заявленої відповідачем до стягнення суми на правничу допомогу зі складністю цієї справи, зокрема витрачання 8 годин на вивчення позовної заяви з додатками та складання, оформлення, подання до суду відзиву на позовну заяву у цій справі. У зв`язку з чим, суд вбачає необхідним зменшення такої суми та стягнення з позивача на користь відповідача 3000,00 грн судових витрат на оплату послуг правничої допомоги, на підтвердження яких останній додав: договір № б/н/24 від 03 вересня 2024 року про надання професійної правничої (правової) допомоги та Додаток № 1 до цього договору, платіжну інструкцію № @PL068219 від 14 вересня 2024 року про сплату 3000,00 грн за договором № б/н/24 від 03 вересня 2024 року та акт виконаних робіт (наданих послуг) від 17 вересня 2024 року.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору суд покладає на позивача.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 76-78, 81, 89, 133, 141, 263-265, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство «Універсал Банк», , адреса місцезнаходження: вул. Автозаводська, буд. 54/19, м. Київ, 04114.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1

Суддя Т. М. Ковальчук