Справа № 752/9936/24
Провадження №: 2/752/5000/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до Акціонерного товариства «Банк Форвард»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору

1) Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна;

2) Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач), адреса: АДРЕСА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард» (далі - відповідач), адреса: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 105, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна (далі - третя особа 1), адреса: 02002, місто Київ, вулиця Раїси Окіпної, будинок 4А, офіс 71А, Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович (далі - третя особа 2), адреса: АДРЕСА_2 , в якій позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 11 липня 2019 року за реєстровим № 1048 Приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в сумі 33 563,37 грн, який від 29 липня 2019 року перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни у виконавчому провадженні за № НОМЕР_2.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 04 травня 2024 року йому стало відомо, що 29 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 11 липня 2019 року № 1048 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. про стягнення з позивача на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у сумі 33 563,37 грн.

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки відповідачем не надано всі необхідні документи, що підтверджують правомірність стягнення з позивача боргу, зокрема, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору та документів, які б підтверджували безспірність заборгованості.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав та просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 23 травня 2024 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України, зобов`язано третю особу 1 подати на адресу суду належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення по виконавчому провадженню № НОМЕР_2 від 29 липня 2019 року - до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 752/9936/24.

Від В.о. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Форвард» надійшли пояснення щодо заявлених позовних вимог, відповідно до яких останній довів до відома суду, що 25 лютого 2020 року між Акціонерним товариством «Банк Форвард» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стмартфінанс» укладено договір відступлення прав вимог боргових зобов`язань № 25/02/20, за яким право вимоги боргового зобов`язання за кредитним договором до боржника ОСОБА_1 відступлено на користь нового кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс».

Треті особи письмових пояснень на позовну заяву не надали. Третьою особою 1 виконано вимоги ухвали суду від 23 травня 2024 року та подано до суду належним чином засвідчені матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Враховуючи неподання відповідчем відзиву на позовну заяву у встановлені судом строки без поважних причин, на підставі частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відсутні правові підстави для визначення процесуального статусу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» у даній цивільній справі, з огляду на те, що матеріали виконавчого провадження не містять в собі жодних доказів заміни стягувача у виконавчому провадженні з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс».

Більш того, за результатом дослідження матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2, суд дійшов висновку про своєчасність звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, оскільки матеріали вказаного виконавчого провадження взагалі не містять жодних доказів того, що позивачу було відомо про відкриття виконавчого провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису.

Відтак, на переконання суду, з огляду на те, що матеріалами справи підтверджено своєчасність звернення позивача до суду з вказаною позовною заявою, у суду відсутні правові підстави для поновлення пропущеного строку для звернення до суду, відповідно, суд вважає за можливе розглянути заявлені позовні вимоги по суті без визначення у справі процесуального статусу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартфінанс» та поновлення пропущеного строку для звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

За загальним правилом статей 15,16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріусами виконавчих написів визначений у Главі 14 Закону України «Про нотаріат» та Главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Так, з матеріалів справи вбачається, що 10 травня 2017 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Банк Форвард» укладено кредитний договір № 200013216, відповідно до умов якого позивачу надано кредит в сумі 30 000,00 грн зі сплатою 0,01% річних, строком на 1 097 днів (з 10 травня 2017 року по 10 травня 2020 року).

Згідно з виконавчим написом № 1048 від 11 липня 2019 року, вчиненим приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем з ОСОБА_1 стягнуто на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» за період з 07 серпня 2017 року по 14 лютого 2018 року суму заборгованості за кредитним договором № 500844072 від 10 травня 2017 року в розмірі 32 713,37 грн, в тому числі заборгованість за сумою кредиту 25 777,58 грн, заборгованість за процентами та комісіями - 0,79 грн, плату за пропуск мінімальних платежів та комісіями 6 935,00 грн та плату за вчинення виконавчого напису - 850,00 грн, що становить загальну суму 33 563,37 грн.

З наданих суду копій матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_2 вбачається, що 29 липня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 з метою примусового виконання виконавчого напису № 1048, вчиненого 11 липня 2019 року, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 33 563,37 грн.

Станом на день звернення до суду з вказаним позовом виконавче провадження не закінчено.

На переконання позивача, приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис з порушенням вимог глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами, зокрема, не перевірено наявності доказів про безспірність заборгованості, а також з урахуванням того, що кредитний договір не був нотаріально посвідчений, позивач вважає, що вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» (тут і далі в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Варто наголосити, що у статті 50 Закону України «Про нотаріат» вказано, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Наведене в сукупності дозволяє дійти до висновків, що вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Суд звертає увагу, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів).

Крім того, потребує уваги й той факт, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Саме такої правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 та узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц.

Більш того, слід зазначити, що позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначив, що виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, посилаючись на те, що заборгованість не є безспірною, оскільки відсутні документи, що підтверджують безспірність вимог, а також кредитний договір не є нотаріально посвідчений.

Як вбачається з матеріалів справи на підставі виконавчого напису від 11 липня 2019 року № 1048 з ОСОБА_1 стягнуто на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість за кредитним договором № 200013216 від 10 травня 2017 року.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі № 750/1627/18.

Отже, відповідач не надав доказів того, що звертаючись до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису, подав документи, які підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Суд позбавлений можливості будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому відповідачем нотаріусу договору та розрахунку заборгованості, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Акціонерного товариства «Банк Форвард», оскільки довести безспірність такої заборгованості має стягувач при зверненні до нотаріуса.

Також згідно з постановою № 662 Перелік документів було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким передбачалося, що для одержання виконавчого напису на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті самі наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14.

У матеріалах справи, що розглядається відсутні докази того, що укладений між банком та позивачем договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально.

Таким чином, серед документів наданих нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, відсутній, а отже не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 19 червня 2024 року у справі № 712/11552/23.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, відповідно, про наявність правових підстав для їх задоволення.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, зважаючи на положення вимог частини першої статті 141 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати позовних вимог, суд дійшов висновку, що судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

2. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем 11 липня 2019 року, зареєстрований за № 1048.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

1. Позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

2. Відповідач - Акціонерне товариство «Банк Форвард», адреса: 01032, місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 105, ;

3. Третя особа 1 - Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, адреса: 02002, місто Київ, вулиця Раїси Окіпної, будинок 4а, офіс 71а;

4. Третя особа 2 - Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, адреса: АДРЕСА_3.

Суддя А.О. Митрофанова