Провадження № 2-н/638/4381/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року суддя Дзержинського районного суду міста Харкова Семіряд І.В. розглянувши заяву Ізюмського комунального виробничого водопровідно- каналізаційного підприємства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ,-

встановив:

27.11.2024 до суду звернулось Ізюмське комунальне виробниче водопровідно- каналізаційне підприємство з заявою в порядку наказного провадження, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою АДРЕСА_1 за період з 01.01.2023 по 01.11.2024.

За правилами ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Приписами ч.7 ст. 165 ЦПК України встановлено, що суддя з метою визначення підсудності може користуватись даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Представник заявника зазначає адресу боржника: АДРЕСА_1 . Виниклу заборгованість у ОСОБА_1 обгрунтовує за адресою АДРЕСА_1 .

З наданої довідки Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 28.11.2024 вбачається, що ОСОБА_1 не значиться зареєстрованої у Ізюмській територіальній громаді.

Суду не надано документів, які б підтверджували право власності ОСОБА_1 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 або відомостей, що ОСОБА_1 є наймачем вказаного приміщення.

Заявник просить стягнути заборгованість з ОСОБА_1 за період 01.01.2023 по 01.11.2024, проте не надає підтвердження того, що вона була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 у спірний період.

Згідно п.8 ч.1ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи викладене, оскільки із поданої заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, зокрема заявником не надано доказів, що ОСОБА_1 є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 або є власником (співвласником) вказаного майна, суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

Згідно ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.8 ч.1ст.165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Разом з тим ч. 2 ст. 161 ЦПК України, передбачено право звернення до суду з даною вимогою в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результати розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.165,258,260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Ізюмського комунального виробничого водопровідно- каналізаційного підприємства про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України - відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Семіряд І.В.