Справа № 466/3573/24
Провадження № 2/466/1480/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

при секретарі Мошовській М.-О.П.

з участю представника позивача адвоката Брони М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідії Миколаївни про усунення перешкод в розпорядженні майном шляхом скасування арештів та виключення спадкодавця з Єдиного реєстру боржників,-

встановив:

29.03.2024 ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пред`явила в суд позовну заяву до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Котлярська,6, з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідії Миколаївни, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Коперніка,47 про усунення перешкод в розпорядженні майном шляхом скасування арештів та виключення спадкодавця з Єдиного реєстру боржників, в якому просить "усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розпорядженні майном шляхом скасування арештів (реєстраційні номери обтяження 7495589 та 21696576), накладених на все майно боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та виключити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з Єдиного реєстру боржників".

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з метою належного оформлення спадкових прав після смерті брата ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса ЛМНО Дерев`янко Л.М. з заявою про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата - ОСОБА_2 , однак нотаріус повідомила, що не може видати таке у зв`язку з наявністю арештів, накладених на все майно спадкодавця ОСОБА_2 .

Враховуючи наведене, з метою захисту своїх спадкових прав та інтересів, ОСОБА_1 вимушена звернутись з даним позовом до суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 02.04.2024 відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання в загальному порядку.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.06.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, її інтереси в суді представляла адвокат Брона М.В., яка підтримала позовні вимоги.

Представник відповідача Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав заяву 02.05.2024 про розгляд справи у їх відсутності з врахуванням відзиву, поданого до суду 30.01.2024 року.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Л.М. в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, що стверджується довідкою про доставку електронного листа, заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого відділом ДРАЦС у м. Львові ЗМРУ МЮ (м. Львів) 28.03.2023 року на підставі актового запису № 7277.

Дружини та дітей ОСОБА_2 не мав, заповіту на випадок своєї смерті не складав, відтак єдиною спадкоємицею за законом другої черги є його сестра ОСОБА_1 .

Факт родинних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується наступними доказами.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 2 від 31.03.2023 року, батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_4 , виданого Кам`янка-Бузьким райбюро ЗАГС Львівської області, батьками такої зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

27.09.1986 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

З метою належного оформлення спадкових прав після смерті брата ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса ЛМНО ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини.

Факт реєстрації спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 71039429 від 27.12.2022 року.

ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата - ОСОБА_2 , однак нотаріус повідомила, що не може видати таке у зв`язку з наявністю арештів, накладених на все майно спадкодавця ОСОБА_2 .

З інформації з ДРРПНМ № 368771088 від 06.03.2024 року вбачається, що 28.10.2014 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС ЛМУЮ у Л/о було накладено арешт на все майно (номер запису обтяження 7495589) на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП № 44999588 від 23.10.2014 року).

Крім цього, 03.08.2017 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Л/о було накладено арешт на все нерухоме майно (номер запису обтяження 21696576) на підставі постанови про арешт майна боржника ВП № 53918702 від 18.05.2017 року.

Також інформація про спадкодавця ОСОБА_2 наявна у Єдиному реєстрі боржників, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників від 06.03.2024 року.

Внаслідок зазначених обставин 07.03.2024 року ОСОБА_1 звернулась з заявою у Шевченківський ВДВС у м. Львові про винесення постанови про закінчення виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_2 , у зв`язку зі смертю останнього, зняття арештів (номери записів обтяження 7495589 та 21696576), накладених на все майно боржника на підставі постанов державних виконавців Шевченківського ВДВС м. Львова у ВП 44999588 від 23.10.2014 року і ВП 53918702 від 18.05.2017 року, та виключення ОСОБА_2 з Єдиного реєстру боржників.

27.03.2024 року адвокат Брона М.В., отримала відповідь Шевченківського ВДВС у м. Львові № В-6/21340 від 19.03.2024 року, у якій зазначено наступне: на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС у м. Львові перебувало виконавче провадження ВП № 68960986 з примусового виконання виконавчого листа № 466/2886/18, виданого 15.05.2018 року Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛКП «Балатон-409» 9 814,68 грн. заборгованості.

19.03.2024 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження».

Додатково було зазначено, що на виконанні у відділі перебувало 20 виконавчих проваджень, у яких боржником був ОСОБА_2 . Дані виконавчі провадження були закінчені і повернуті стягувачам, відтак ОСОБА_1 було рекомендовано звернутись до суду з метою зняття арештів з майна, належного ОСОБА_2 .

Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» містить статтю 59, якою визначено порядок і підстави зняття арешту, в тому числі викладено вичерпний перелік підстав, який надає державному виконавцеві самостійно знімати арешт; також передбачено можливість особи у всіх інших випадках звертатися до суду за зняття арешту.

Отже, згідно статті 59 чинного Закону України «Про виконавче провадження»: «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, а саме: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

При цьому, ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Таким чином, з урахуванням того, що арешт на все майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , існує, однак відносно нього закриті всі виконавчі провадження, наявність такого обтяження створює перешкоди у здійсненні позивачем його права на спадкування, тому суд приходить до висновку, про наявність підстав для зняття арешту з усього майна ОСОБА_2 , а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3,4, 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у розпорядженні майном шляхом скасування арештів (реєстраційні номери обтяження 7495589 та 21696576), накладених на все майно боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , та виключити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з Єдиного реєстру боржників.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, м. Львів, вул. Котлярська, 6, Код ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дерев`янко Лідія Миколаївна, м. Львів, вул. Коперника, 47.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлений 29.07.2024.

Суддя В. В. Свірідова