Провадження № 2/344/4275/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої -Кіндратишин Л.Р.

за участю секретаря судового засідання - Грималюк Х.В.,

представника позивача адвоката Сечко С.В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

07.10.2024 представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача, у якому просить стягнути з такої на користь позивача - 9 331 грн. 17 коп. суму страхового відшкодування та суму плаченого судового збору.

В обґрунтування позову зазначено, що 20.12.2022 сталась дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 та транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. Учасниками такого ДТП було складено повідомлення про ДТП (Європротокол), згідно якого винуватцем ДТП є водій транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_1 , яка здійснила зіткнення з задньою частиною транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 .

Позивач здійснив виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 у розмірі 37 534, 90 грн.

Цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», яке виплатило позивачу відшкодування у розмірі 28 203 грн.

Разом з тим, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу у порядку встановленого законодавством. Відтак, вважає, що позивач отримав право на таке відшкодування, а саме різницю між виплаченим відшкодуванням та шкодою.

11.10.2024 ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження.

07.11.2024- ухвалою суду визнано явку представника позивача обов`язковою.

У вступному слові представник позивача позовні вимоги підтримав. Позов просив задоволити.

Відповідач позову не визнала. Вказала, що вимоги позивача є безпідставними, оскільки строк дії договору добровільного страхування позивача закінчився у березня 2022 року, а продовження дії такого аж у липні 2022 року є неправомірним. Крім цього, звіт про вартість не відповідає реальним ушкодженням, що було завдано транспортному засобу Рено. У позові просила відмовити.

Вислухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку :

20.12.2022 було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка мала місце о 11 год. 35 хв. ум. Івано-Франківську за участі транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_1 та транспортним засобом «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали пошкодження. Згідно такого повідомлення винуватцем ДТП є водій транспортного засобу марки «Volkswagen», д.н.з НОМЕР_1 ( а.с.4).

Разом з тим, у вказаному повідомленні зазначено, що цивільно-правова відповідальність винуватця застрахована у НАСК «Оранта», а транспортний засіб «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 у ПАТ СК «УСГ», номер полісу НОМЕР_3 , що також вбачається із даними пошуку діючих полісів страхування на сайті МТСБУ.

У той же час, представник позивача звертаючись із даним позовом вказує, що транспортний засіб «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 згідно із додатком за №57 застрахований саме за договором добровільного страхування на транспорті «КАСКО CORPORATE» №011043/4100/0000159 від 18.03.2021 АТ « СК Уніка» - ТОВ «МРІЯ СЕРВІС» зі строком дії з 27.03.2021 по 26.03.2022 ( а.с. 5-13).

Згідно з додатковою угодою строк дії такого договору добровільного страхування продовжено додатковою угодою №12 від 11.07.2022, до 26.02.2023. Тобто такий продовжено фактично через чотири місяці після закінчення строку дії ( а.с. 14)

Разом з тим, з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 є ТОВ «МПТ ГОРОДЕНКА» з 05.05.2015 ( а.с. 16).

У той же час із заявою про виплату страхового відшкодування до АТ « СК Уніка» 26.12.2022 звернулося ТОВ «МРІЯ СЕРВІС» ( а.с. 17).

27.01.2023 складено страховий акт ПАТ «СК «Уніка» за вказаним фактом на суму страхового відшкодування 37 534,9 грн. за договором від 11.07.2022, яку згідно з платіжного доручення від 30.01.2023 перераховано ТОВ «МРІЯ СЕРВІС»( а.с. 20, 21).

Разом з тим, представник позивач вказує, що НАСК «ОРАНТА» за вказаною подією було перераховано ПрАТ «СК «Уніка» 14.03.2023 лише 28 203,73 грн. ( а.с.23). Однак, належних і допустимих доказів про заявлені конкретні регресі вимоги до НАСК «ОРАНТА», суду не надано.

Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Так, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Зокрема, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Положеннями статті 979 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом статті 980 Цивільного кодексу України, статті 4 Закону України «Про страхування» залежно від предмета договору страхування може бути особистим, майновим, а також страхуванням відповідальності.

У свою чергу, за вольовою ознакою згідно з положеннями ст. 999 ЦК України і статей 6, 7 Закону України «Про страхування» страхування може бути добровільним і обов`язковим, тому кожен вид страхування має свої особливості правового регулювання.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, для визначення складових витрат, які підлягають відшкодуванню саме страховиком цивільно-правової відповідальності, в даному випадку підлягають застосуванню саме спеціальні норми пункту 22.1 статті 22 та статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тобто, наведеними положеннями встановлено, що розмір відповідальності страховика за полісом обмежується розміром відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в межах встановлених відповідним полісом ліміту відповідальності та франшизи.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи (стаття 12 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Принцип оцінки доказів «поза розумним сумнівом» полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, підтверджених доказами.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 989 ЦК України встановлює обов`язок страхувальника при укладенні договору страхування повідомити страховика про інші договори страхування, укладені щодо об`єкта, який страхується.

Частиною 1 статті 989 ЦК України визначено, що якщо страхувальник не повідомив страховика про те, що об`єкт уже застрахований, новий договір страхування є нікчемним.

Відповідно до приписів статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Оскільки недійсність таких правочинів визначена безпосередньо у правовій нормі, вони вважаються недійсними з моменту їх укладення, незалежно від пред`явлення позову та рішення суду. Отже, у цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані із його недійсністю. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватись за домовленістю сторін (стаття 216 Цивільного кодексу України).

Статтею 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Отже, чинне законодавство дозволяє страхувальнику укладати декілька договорів страхування одного об`єкта з різними страховиками. У разі наявності на момент укладення договору страхування іншого чинного договору страхування того ж самого об`єкта від тих самих ризиків, страхувальник зобов`язаний повідомити про це страховика. Невиконання такого обов`язку тягне за собою нікчемність нового договору страхування.

Разом з тим, як встановлено судом на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди згідно даних пошуку чинності полюсу страхування на автомобіль «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 було застраховано відповідальність у ПАТ СК «УСГ» - полюс НОМЕР_3 . Крім цього, суд не може залишити поза увагою той факт, що на момент договір добровільного страхування ПрАТ «СК «Уніка» закінчив свою дію 26.03.2022, та був продовжено лише 11.07.2022, тобто через тривалий час після припинення строку дії.

На підставі наведеного, встановлено, що стороною позивача не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів, відтак не доведено обставин, на які представник позивача посилався як на підставу своїх позовних вимог, а саме : щодо підставності стягнення з відповідача на свою користь сплаченого страхового відшкодування за страховим випадком, що мав місце 20.12.2022, враховуючи що страхувальником на момент ДТП автомобіля «Renault», д.н.з. НОМЕР_2 було ПАТ СК «УСГ» згідно полісу страхування ЕР 208545756; як і не надано доказів того з якими саме вимогами позивач звертався до страхової компанії НАСК «ОРАНТА» відповідача, та саме прийняте рішення НАСК «ОРАНТА» за такими вимогами. Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через недоведеність,

Що стосується вирішення питання про стягнення судового збору, то так як у позові відмовлено, такий не підлягає відшкодуванню позивачу.

Керуючись статтями 2, 4, 9, 10-13, 76-81,89,133, 141, 259,263-265,268, 273, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У позові Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач:Приватне акціонерне товариство « Страхова компанія «Уніка», , адреса реєстрації : вул. О. Теліги, 6, літ. В, м. Київ,

Відповідач : ОСОБА_1 . РНОКПП : НОМЕР_5 , адреса : АДРЕСА_1 .

Повне рішення 02.12.2024

Суддя Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.