Справа № 137/1532/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" грудня 2024 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голоти О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в селищі Літин за правилами спрощеного позовного провадження (з викликом сторін) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Літинського районного суду Вінницької області із вказаним позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування позову посилається на те, що 12.06.2023 між ТОВ "Споживчий центр" та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) №12.06.2023-100001187.

Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит у розмірі 10000,00 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 12.06.2023, строком на 56 днів зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 1,3% за один день користування кредитом та комісією, пов`язаною із наданням кредиту в розмірі 15%, що дорівнює 1500 грн.

Відповідно до Договору від 12.06.2023 та квитанції про перерахунок коштів, відповідач ОСОБА_1 12.06.2023 отримала кошти в розмірі 10000,00 грн., тобто ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, в зв`язку з чим, станом на 06.08.2023 утворилась заборгованість у розмірі 18780,08 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 10000,00 грн., процентів в розмірі 7280,08 грн. та комісії 1500,00 грн., що порушує права та інтереси позивача.

Тому змушені звернутися до суду з вказаним позовом і просять стягнути з відповідача 18780,08 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 28.10.2024 відкрито провадження по справі та призначено розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» в судове засідання не з`явився, в матеріалах позову міститься вимога про проведення розгляду справи без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги визнає частково, а саме не заперечує щодо стягнення тіла кредиту та відсотків. В задоволенні решти позову просить відмовити.

Відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.ч.1, 3, 4, 7 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»). Судом встановлено, що сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Судом встановлено, що 12.06.2023 між ТОВ «Споживчий Центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №12.06.2022-100001187 шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки, яка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору, та підтвердження укладення кредитного договору, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту та таблицею обчислення загальної вартості кредиту(а.с.20-37). Згідно умов договору, ТОВ «Споживчий центр» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 10000,00 грн., строком на 56 днів з дати його надання, з періодом користування кредитом - кожні наступні 14 днів з надання кредиту (черговий період), з датою повернення 06.08.2023, з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1,3% за один день користування кредитом, з комісією, пов`язаною з наданням кредиту в розмірі 15% від суми кредиту, що дорівнює 1500,00 грн.

Відповідно до умов кредитного договору кредитні кошти надаються ОСОБА_1 шляхом переказу на картковий рахунок.

Відповідно до квитанції ІD платежу (а.с.19), 12.06.2023 року на рахунок ОСОБА_1 , який був вказаний у заявці на отримання кредиту, перераховано 10 000,00 грн. за договором №12.06.2023-100001187.

Згідно з довідкою-розрахунком за кредитним договором №12.06.2023-100001187 від 12.06.2023 (а.с.14), станом на 06.08.2023 відповідач має заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі у розмірі 18780,08 грн, що складається з заборгованості по основному боргу в розмірі 10000,00 грн., процентів в розмірі 7280,08 грн. та комісії 1500,00 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на їх користь комісії в розмірі 1500,00 грн., суд зазначає наступне. 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року, який продовжувався Указами Президента України і діє по цей час. Відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Також Законом № 2120-ІХ від 15.03.2022 року внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до п. 6-1 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Отже, законодавцем звільнено позичальників від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦПК України, а також неустойки (штрафу, пені) та від інших платежів за прострочення виконання зобов`язань за договором, які були нараховані у період дії в Україні воєнного стану, тобто з 24.02.2022 року та такі нарахування підлягають списанню.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_1 не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тобто відповідач зобов`язання за договором не виконала і заборгованість за договором не погасила, що є порушенням законних прав ТОВ «Споживчий центр».

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.10,12,13,76-80,247, 263,264,273,354,355 ЦПК України, ст.526,527,530,610,617,1050,1054 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Споживчий центр» (вул. Саксаганського, 133-А м. Київ, 01032, IBAN НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором №12.06.2023-100001187 від 12.06.2023 у розмірі 17 280,08 грн. (сімнадцять тисяч двісті вісімдесят гривень 08 копійок), яка складається з заборгованості по основному боргу в розмірі 10000,00 грн. (десять тисяч гривнь) та процентів в розмірі 7280,08 грн. (сім тисяч двісті вісімдесят гривень 08 копійок).

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ТОВ «Споживчий центр» (вул. Саксаганського, 133-А м.Київ, 01032 , IBAN НОМЕР_2 ) витрати зі сплати судового збору в сумі 2422,00 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок).

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.