Справа № 750/3295/24
Провадження № 2/750/1012/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого судді Логвіної Т.В.,

секретаря Примак Т.В.,

за участю представник відповідача,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

треті особи ОСОБА_3 , державний реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук Іван Юрійович, державний реєстратор Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Ананко Костянтин Вікторович, Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,

в с т а н о в и в :

у березні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук Івана Юрійовича про державну реєстрацію прав та обтяжень від 08.02.2019 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк», скасувати рішення державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук Івана Юрійовича про державну реєстрацію прав та обтяжень від 26.11.2019 на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа-Банк».

Позивач в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради подала заяву про розгляд справи без їх участі, просять прийняти рішення, відносно чинного законодавства та з урахуванням інтересів дітей.

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, подала пояснення на позов та зазначила що позовні вимоги підтримує.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що 25.04.2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Договір про надання відновлювальної кредитної лінії N? 985/08-040 (далі - Договір кредиту), відповідно до якого Банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти окремими частинами, зі сплатою 13,5 % річних, в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 32200 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості 24.04.2023 р. на умовах, визначених Договором кредиту.

25.04.2008 з метою забезпечення виконання зобов`язань за Договором кредиту між ОСОБА_4 та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Договір іпотеки. Згідно вказаного договору ОСОБА_4 виступала майновим поручителем позивача ОСОБА_1 та нею була передана в іпотеку однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 28,8 кв.м. і належить ОСОБА_4 на праві власності.

Відповідно до пункту 4.5.3 звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання можливе у порядку, встановленому статтею 37 Закону, тобто шляхом укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

26 червня 2009 року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Додаткову угоду N? 1 про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії N? 985/08-040, відповідно до п 1.1.1. якого АКБ «Укрсоцбанк» надав ОСОБА_1 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти окремими частинами, зі сплатою 14,5 % річних починаючи з 20.10.2008 р., в межах максимального ліміту заборгованості до 33968,66 доларів США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 24.04.2028 р. на умовах, визначених Договором кредиту.

25 червня 2010 року між ОСОБА_1 та АКБ «Укрсоцбанк» було укладено Додаткову угоду N? 985/08-040-2 про внесення змін до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії N? 985/08-040, відповідно до п. 1, п. 2.1, 2.2 якої сторони підтвердили, що залишок заборгованості за Кредитом станом на дату укладання цієї Додаткової угоди складає 32716,50 доларів США, залишок заборгованості за нарахованими процентами 3002,12 доларів США, встановили нову проценту ставку за користування кредитними коштами в розмірі 15,31 % річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 24.04.2028 р..

21 травня 2015 року рішенням Ріпкинський районний суд Чернігівської області у справі N? 743/1606/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за договором кредиту N? 985/08-040 від 25 квітня 2008 року в розмірі 62358,31 доларів США, що в еквіваленті згідно з курсом НБУ, станом на 28.11.2014р., складає 933 458 грн. 36 коп.

23.08.2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 подали письмові заяви до Голови правління ПАТ «Укрсоцбанк» на добровільну реалізацію нерухомого майна, переданого в іпотеку, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане майно останні згідно поданих заяв передають банку на продаж з метою погашення заборгованості за кредитним договором N?985/08-040 від 25.04.2008 року.

20 січня 2014 року, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано.

За час шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_2 .

05 вересня 2014 року ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 17.01.2024 N? 344 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані:

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 10.02.2009;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована 10.02.2009;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована 30.09.2021. За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна № 363997759 від 31 січня 2024 року 08.02.2019 на підставі рішення за N?45423963 Державного реєстратора Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області Пінчук І.Ю., право власності на квартиру ОСОБА_3 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк».

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна номер інформаційної довідки N? 363997209 від 31.01.2024 щодо суб?єкта відсутні будь-які відомості про реєстрацію неповнолітнім ОСОБА_2 нерухомого майна.

На підставі передавального акту від 11.10.2019 державним реєстратором Ананко Костянтин Вікторович, Чернігівська районна державна адміністрація Чернігівської області до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 49853190 від 26.11.2019 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за АТ «Альфа- Банк».

12.08.2022 рішенням акціонерів АТ «Альфа-Банк» змінено найменування з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерного товариства «СЕНС БАНК».

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст. 12 Закону України «Про іпотеку» вказано, що в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, установлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 33 цього Закону передбачає, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Тобто законом передбачено чітко визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання чи неналежного виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Отже, сторони в договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження в договорі про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереження в іпотечному договорі на підставі договору купівлі-продажу.

У свою чергу, можливість реалізації іпотекодержателем права на звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки передбачена у статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у якій визначено, що загальними засадами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є:гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав;публічність державної реєстрації прав;внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом;відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Статтею 18 вказаного Закону передбачений порядок проведення державної реєстрації прав.

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та процедура державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Згідно з п.п. 6, 9, 12, 18, 19, 57 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який установлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на це саме майно, а також відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями.

За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав.

При цьому, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя в разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення своїх вимог, посилався, серед іншого, на те, що впорушення вимог Закону України «Про іпотеку», йому не було надіслано вимогу про усунення порушення договору іпотеки.

Разом з тим, вказані посилання суд вважає безпідставними, оскільки у постанові Чернігівського апеляційного суду від 28.09.2022 р. у справі №750/2254/19 встановлено факт наявності повідомлень позичальнику та іпотекодавцю про звернення стягнення на Предмет іпотеки, докази її направлення, описи вкладення, поштові конверти, поштові повідомлення тощо.

У свою чергу, як передбачено у п. 61 Порядку № 1127, для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), подаються, серед іншого, засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ч. 3 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. 31.10.2018 року суб`єктом оціночної діяльності (СОД) ТОВ «Незалежна експертна компанія» було проведено оцінку Предмету іпотеки, яка станом на 31.10.2018 р. становила 365 011,00 гривень.

Щодо посилання позивача на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», суд зазначає.

Відповідно до пп. 1 п.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/ або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно.

Разом з тим, суд бере до уваги письмові заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до Голови правління ПАТ «Укрсоцбанк» на добровільну реалізацію нерухомого майна, переданого в іпотеку, а саме квартири АДРЕСА_2 .

Тобто, була надана згода на відчуження квартири в рахунок погашення боргу по кредитному договору, а відповідно відповідачем не порушено ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Посилання позивача на відсутність дозволу органу опіки та піклування при вчиненні оскаржуваної реєстраційної дії, суд вважає безпідставними, оскільки неповнолітні діти позивача під час укладення іпотечного договору від 25.04.2008 не мали права на користування спірною квартирою, а позивач не повідомляв банк про те, що 10.02.2009 та 30.09.2021 він зареєстрував місце проживання своїх дітей у спірній кватирі.

За вказаних обставин, відсутність дозволу органу опіки та піклування на проведення реєстраційної дії з реєстрації права власності на нерухоме майно не вказує на протиправність вчинення реєстраційних дій та порушення права дітей, та відповідає нормам матеріального права.

Більш того, правочин у цьому випадку вчинявся не батьками, а банком у встановленому законом порядку звернуто стягнення на іпотечне майно.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 753/17582/19.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували протиправність дій відповідача при здійсненні державної реєстрації права власності за банком, та, як наслідок, були б підставою для скасування такої реєстрації, матеріали справи не містять.

У свою чергу, за правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в інтересах ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (місце знаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, ) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.12.2024.

Суддя