Справа №469/1241/24
Провадження № 22-ц/812/1557/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2024 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Тавлуєм В.В., дата складання повного тексту незазначена, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України в особі Миколаївської філії Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України (далі - ТОВ Газорозподільні мережі України) Євген Іноземцев звернувся до суду із заявою про видачу судового в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ Газорозподільні мережі України в особі Миколаївської філії ТОВ Газорозподільні мережі України заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 3020,09 грн., 3% річних в сумі 55,25 грн., інфляційні втрати в сумі 138,37 грн., всього разом 3213,71 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 302,80 грн.

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2024 року у видачі судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 за заявою ТОВ Газорозподільні мережі України в особі Миколаївської філії ТОВ Газорозподільні мережі України про видачу судового наказу відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Газорозподільні мережі України» у особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» не погоджується з доводами, викладеними у вищенаведеній ухвалі та простять її скасувати а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Так, вказували, що відповідно до постанови НКРЕКП № 1769 від 29.09.2023 року «Про внесення змін до додатка до постанови НКРЕКП від 26 грудня 2022 року № 1839 та врегулювання питань щодо провадження ТОВ «ГАЗОРОЗПОДІЛЬНІ МЕРЕЖІ УКРАЇНИ» діяльності з розподілу природного газу», внесені зміни до додатку до постанови НКРЕКП №1839, якими Заявнику змінено місце провадження (розширення території) господарської діяльності з розподілу природного газу на територію Миколаївської області.

Таким чином, з 01 жовтня 2023 року ТОВ «Газорозподільні мережі України», в особі Миколаївської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» має право провадження господарської діяльності з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на території Миколаївської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».

Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є відокремленим підрозділом Товариства, здійснює свою діяльність від імені Товариства на підставі Положення про Миколаївську філію ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Згідно п. 1.3., п. 2.4.1. Положення про філію, філія здійснює частину делегованих господарських функцій Товариства відповідно до мети (цілей), завдань та предмету діяльності Товариства, в тому числі технічне забезпечення та виконання робіт по розподілу природного газу.

Зазначають, що заява про видачу судового наказу подана скаржником у повній відповідності до вимог зазначеної статті, зокрема, зазначено заявника - ТОВ «Газорозподільні мережі України» код ЄДРПОУ та адресу, вказано що суб`єкт господарювання звертається до суду через власний відокремлений підрозділ, заява підписана представником якій діє на підставі довіреності, а повна інформація про представника зазначена після його підпису. До матеріалів заяви додано копію довіреності представника.

Наведене свідчить про необґрунтованість підстав, посилаючись на які суд першої інстанції дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Відповідно до вимог ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.1 ч.1ст.353 ЦПК України).

У зв`язку з розглядом справи за відсутності її учасників, відповідно до ч.13 ст.7, ч.2 ст.247 ЦПК України судове засідання не проводиться і фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Крім того, згідно з ч.ч.4, 5 ст.268 та ст.383 ЦПК України постанова не проголошується, а датою її ухвалення є дата складання повного тексту судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України (далі ТОВ Газорозподільні мережі України) Євген Іноземцев звернувся до суду із заявою про видачу судового в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ Газорозподільні мережі України в особі Миколаївської філії ТОВ Газорозподільні мережі України заборгованість за послуги з розподілу природного газу в сумі 3020,09 грн., 3% річних в сумі 55,25 грн., інфляційні втрати в сумі 138,37 грн., всього разом 3213,71 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 302,80 грн.

Як додатки до цієї заяви додано копії відповідних документів згідно з наведеним заявником переліком, а саме: оригінал платіжної інструкції про сплату судового збору; розрахунок основної суми заборгованості, відсотків річних та інфляційних» витяг з особового рахунку боржника по показникам газового лічильника; копія заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу; копія довіреності представника заявника; копія заяви про видачу судового наказу з додатками для боржника.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції вказав, що з відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №763919 від 02 вересня 2024 року вбачається, що Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» () не зареєстрована як юридична особа, а тому не може бути учасником справи (заявником, стягувачем чи представником стягувача).

Тому, відповідно до п.п.1-2, 8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу та з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, а також якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Так, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені ст.163 ЦПК України, а саме, заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

ТОВ «Газорозподільні мережі України» (далі - Оператор ГРМ, Заявник) - є газорозподільним підприємством, що здійснює діяльність з розподілу природного газу в Миколаївській області. В своїй роботі керується Законом України «Про ринок природного газу», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс), затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг (далі НКРЕКП) від 30 вересня 2015 року № 2494, Правилами безпеки систем газопостачання тощо.

Вищезазначена діяльність Товариства здійснюється на підставі виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ; до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

На виконання статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою від 30.09.2015 № 2498 затвердила Типовий договір розподілу природного газу.

Типовий договір розподілу природного газу є публічним, регламентує порядок та умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта Споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи (п. 1.1. Договору).

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494 (п. 1.2. Договору).

Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 5.1. Договору).

У разі якщо на період зняття лічильника газу на періодичну повірку неможливо встановити інший, розрахунки зі споживачем здійснюються залежно від середньомісячного (середньодобового) обсягу споживання природного газу за аналогічний період (опалювальний або міжопалювальний) попереднього року або фактичний період споживання (опалювальний або міжопалювальний), якщо він становить менше шести місяців (п.5 гл. 8 розділ Х Кодексу).

Оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем (п. 6.1. Договору).

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п. 6.3. Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 6.4. Договору).

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка Оператора ГРМ (п. 6.6. Договору).

Відповідно до пункту 9 глави 6 розділу VІ Кодексу припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

Як вбачається із матеріалів заяви до суду першої інстанції із заявою про видачу судового наказу звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», а не Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», як зазначено судом в оскаржуваній ухвалі.

Відтак висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви з підстав відсутності реєстрації Миколаївська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», як юридичної особи не ґрунтується на вимогах закону, оскільки заявником у даній справі є ТОВ «Газорозподільні мережі України» і довіреність Євгену Іноземцеву видана ТОВ «Газорозподільні мережі України», а не Миколаївською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Згідно із вимогами ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» задовольнити.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 31 жовтня 2024 року.