Справа № 643/3158/24
Провадження № 2-о/643/197/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова із заявою про встановлення факту перебування її на утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дня її народження і до смерті батька, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначила, що вона є дочкою загиблого старшого сержанта ОСОБА_2 , який був мобілізований до лав Збройних Сил України з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію держави, з метою захисту недоторканності та територіальної цілісності України. Але, на превеликий жаль, ІНФОРМАЦІЯ_3 він помер, під час мінометного та гранатометного обстрілу. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану», в п. 2 встановлено, що сім?ям загиблих осіб, зазначених в пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога з розмірі 15 000 000 грн., яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, нею 23.06.2022 була подана заява до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про виплату одноразової грошової допомоги, як дочці загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану. Враховуючи те, що грошова виплата не надходила, у вересні місяці 2022 року за допомогою адвоката Василець М.С. до Міністерства оборони України був направлений адвокатський запит. У відповідь на адвокатський запит був отриманий лист, в якому зазначено, що без судового рішення про встановлення фактів, що мають значення, зокрема факту спільного проживання, ведення спільного господарства або перебування на утриманні неможливо встановити її право на отримання частки одноразової грошової допомоги. В зв?язку з чим, документи для призначення грошової допомоги були повернуті на доопрацювання до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, зазначає, що померлий батько, забезпечував її повністю від дня народження та після розлучення батьків в грудні 2017 році, сплачував аліменти на користь мами ОСОБА_3 з метою її утримання. Згідно розрахунку, аліменти сплачувались вчасно, заборгованості не було. Та, більше того, він завжди був люблячим та турботливим батьком і забезпечував її дозвілля. Зокрема, він купляв їй телефони, ноутбук, електронні часи та прикраси, на підтвердження долучає збережений товарний чек на купівлю телефону та доказ подарованого кулону Swarovski. Між нею та батьком завжди були теплі відносини. Довгий період часу, до розлучення батьків, вони проживали та проводили купу часу разом. Пізніше, вона почала жити окремо від нього але батько досить часто приїздив, привозив безліч продуктів та залишався в неї гостювати за адресою АДРЕСА_1 . Нещодавно вона отримала нагрудний знак та посвідчення № НОМЕР_1 до нагрудного знаку «Почесна відзнака НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони III ступеня» на ім?я батька, на жаль вже посмертно.

Беручи до уваги вищезазначене, вона змушена звернутись до суду з проханням встановити юридичний факт перебування її на утриманні батька, ОСОБА_2 , для подальшої реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченою Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.04.2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження, призначено судове засідання.

05.09.2024 року за допомогою системи «Електронний суд» від представника ІНФОРМАЦІЯ_5 надійшли пояснення, згідно яких ІНФОРМАЦІЯ_6 не володіє інформацією з приводу перебування ОСОБА_1 на утриманні її батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дня її народження і до смерті батька, яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розгляд справи просить проводити без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Заявник та її представник у судове засідання не з`явились. 28.10.2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представник заявника адвокат Василець М.С. подала заяву, в якій просила провести розгляд справи без участі заявника та її представника. Вимоги викладені у заяві про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання також не з`явився, 05.09.2024 року подав заяву, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Суд, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293, п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення фактів перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 21 листопада 2000 року Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області, заявник справі, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_7 . Батьком заявника зазначений ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_3 .

Як зазначає заявник та підтверджено матеріалами справи її батько, ОСОБА_2 , був мобілізований до лав Збройних Сил України з початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію держави, з метою захисту недоторканності та територіальної цілісності України.

Але, 13 червня 2022 року він загинув під час мінометного та гранатометного обстрілу, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 19.08.2022 року, витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_5 № 121 від 01 липня 2022 року, а також витягом з протоколу засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців (Протокол № 488 від 01 липня 2022 року).

Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 року, заявником 23.06.2022 була подана заява до начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 про виплату одноразової грошової допомоги, як дочці загиблого військовослужбовця під час дії воєнного стану.

Проте, згідно з листом тимчасово виконуючого обов`язки директора Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України № 423/164/огд від 09.02.2024 року, комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, розглянуто документи та прийнято рішення про повернення їх на доопрацювання, оскільки за поданими ОСОБА_1 документами неможливо встановити, чи перебувала повнолітня дочка загиблого ОСОБА_2 на його утриманні.

У подальшому, заявник ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова з заявою про встановлення факту перебування на утриманні батька ОСОБА_2 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки дана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Далі, за захистом своїх прав заявник ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду.

Так, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.03.2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

У зв`язку з наведеним, заявник змушена була звернутись до суду з заявою про встановлення юридичного факту перебування її на утриманні батька, ОСОБА_2 , для подальшої реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченою Постановою КМУ № 168 від 28.02.2022 року.

Згідно із ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військового регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 28лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» .

Згідно з приписами статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право на отримання такої допомоги мають члени сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, коло яких визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (із змінами, внесеними згідно з постановою КМУ №1066 від 27.09.2022 року) Кабінет Міністрів України постановив установити, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Особи, які мають право на отримання одноразової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена в свідоцтві про смерть.

Відповідно до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» (далі Порядок) днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У підпункті 1 пункту 4 Порядку передбачено, що у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби призначається одноразова грошова допомога .

У разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста у відповідних розмірах.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 5 Порядку).

Згідно з п.14 Порядку, одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем виплати.

Якщо після призначення одноразової грошової допомоги за її одержанням звертаються інші особи (члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» утриманцями вважаються члени сім?ї загиблого, які перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить. що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ані отримання непрацездатною особою пенсії, ані її окреме проживання від годувальника не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні.

Так, матеріалами справи встановлено, що померлий батько заявника, ОСОБА_2 , забезпечував її, сплачував аліменти на її утримання, що підтверджується відповіддю в.о. начальника відділу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 05.05.2023 року за № 10277.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, ОСОБА_2 аліменти сплачував вчасно, заборгованості не було.

Як зазначає заявник та підтверджено матеріалами справи, батько заявника купував їй речі, а саме мобільний телефон та кулон Swarovski (а.с. 45,46).

Після досягнення заявником ОСОБА_1 повнолітня, ОСОБА_2 продовжував сплачувати аліменти згідно виконавчого листа Зміївського районного суду Харківської області від 04 квітня 2019 року.

Заявник вказує, що між нею та батьком завжди були теплі відносини. Довгий період часу, до розлучення батьків, вони проживали та проводили купу часу разом. ОСОБА_2 досить часто приїздив, привозив безліч продуктів та залишався в неї гостювати за адресою АДРЕСА_1 , як доказ цього додає акти про встановлення факту проживання (а.с. 23,24).

Крім цього, згідно письмових пояснень матері заявника - ОСОБА_3 , які долучені до матеріалів справи, зазначено, що окрім офіційних аліментів, ОСОБА_2 також давав кошти на одяг і харчування, на навчання та на відпочинок. Він купував продукти та речі і не шкодував грошей для заявника.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства в окремому провадженні, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

Таким чином, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30 травня 2018 року по справі № 761/16799/15-ц.

Чинне ж цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Таким чином справи про встановлення факту перебування на утриманні у загиблих військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду (зокрема, підтвердження соціального статусу для призначення та виплати одноразової грошової допомоги сім`ї військовослужбовця) і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт утримання заявниці ОСОБА_1 її батьком ОСОБА_2 , а також те, що в іншій спосіб, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити факт перебування на утриманні, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявнику для захисту своїх соціально-економічних прав.

Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 на утриманні батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загиблого 13.06.2022 року, з 27.10.2000 року по 13.06.2022 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ЄДРПОУ АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складений 29 листопада 2024 року.

Суддя- О.О. Олійник