Справа № 953/5624/24
УХВАЛА

"26" листопада 2024 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зуба Г.А.

при секретарі Черниш О.М.,

розглянувши заяву керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області (, місцезнаходження за адресою: м.Дергачі, вул. Європейська, 63), в інтересах держави в особі: Харківської митниці Державної митної служби України (, місцезнаходження за адресою: м.Харків, вул. Короленка, 16-Б) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місцеперебування за адресою: АДРЕСА_1 ), про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням,-

в с т а н о в и в :

До суду надійшла позовна заява Керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області, в інтересах держави в особі: Харківської митниці Державної митної служби України, до ОСОБА_1 , в якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Харківської митниці Державної митної служби України, завдані кримінальним правопорушенням, в розмірі 255085,73 грн (двісті п`ятдесят п`ять тисяч вісімдесят п`ять гривень 73 копійки), з яких: мито 13795,10 грн; акцизний податок 198776,35 грн; додаткова сума податку на додану вартість 42514,29 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 28.06.2024 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в ній за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

18.11.2024 на адресу суду надійшла заява від керівника Дергачівської окружної прокуратури м. Харкова про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення відповідачу заборони на відчуження наступного нерухомого майна: гаражного боксу № НОМЕР_2 , загальною площею 18,0 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , р.н.о.н.м. НОМЕР_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , посилаючись на те, що предметом позову є стягнення коштів з відповідача на користь держави, що забезпечить виконання рішення суду про стягнення коштів, оскільки у прокурора наявні підстави вважати, що виконання рішення по вказаній справі може бути ускладнене.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Заборона вчиняти певні дії, поряд з іншим, може бути пов`язана з необхідністю збереження об`єкта спору в існуючому стані та збереження його статусу, що має сприяти вирішенню спору та можливості виконання судового рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обгрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Предметом спору в даній позовні заяві є стягнення грошових коштів з відповідача в загальному розмірі 255085,73 грн. В матеріалах справи наявні відомості, що відповідачу станом на 16.10.2024 на праві власності належить гаражний бокс № НОМЕР_2 , загальною площею 18,0 кв.м., що розташований за адресою:

АДРЕСА_2 .

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 17.10.2018 року у справі №183/5864/17-ц.

До суду не надані докази на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, окрім усних посилань в заяві.

В матеріалах справи будь-які докази на підтвердження реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відсутні, як і не надано доказів відчуження спірного майна, а тому дану заяву суд вважає передчасною. Крім того, відповідно до наданого до суду листа в.о. начальника Харківської митниці від 29.07.2024 (т.1, а.с. 196-197) митні платежі були перераховані ТОВ-підприємством «Продмашстрой» до державного бюджету України в повному обсязі, та недоплата митних платежів чи будь-яка інша заборгованість зі сплати митних платежів відсутня, та відсутнє рішення митного органу про визначення іншого коду товару, аніж визначений у поданих митних деклараціях останнім.

Сам же факт звернення позивача до суду не є підставою для забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що в даному випадку в задоволенні вказаної заяви необхідно відмовити в повному обсязі за наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 149-153, 157 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області про забезпечення позову- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в Харківський апеляційний суд протягом 15 діб.

Повний текст ухвали виготовлено 26 листопада 2024 року.

Суддя Г.А. Зуб