"31" жовтня 2024 р. Справа № 363/5487/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., вирішуючи питання про прийняття заяви та відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

23.10.2024 до Вишгородського районного суду Київської області надійшла вказана заява, у якій заявник просить визнати недієздатним його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , встановити над ним опіку та призначити заявника його опікуном.

Заяву про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна подано до суду у порядку окремого позовного провадження, передбаченому

статтями 293, 295-300 ЦПК України.

Перевіривши заяву та додані до неї документи, суд вважає необхідним залишити заяву без руху з таких підстав.

Так, частиною першою статті 39 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України (частина друга статті 39 ЦК України).

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Згідно із частиною третьою статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Отже, заяви у справах окремого провадження повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим статтями 175, 177 ЦПК України, так і спеціальним нормам процесуального законодавства, що врегульовують порядок вирішення судом порушеного питання, зокрема у справах за заявами про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, встановленого статтями 295-299 ЦПК України.

Відповідно до пункту 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із частиною третьою статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

А відповідно до частини першої статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до частини другої статті 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Предметом доказування у даній категорії справ є: наявність хронічного, стійкого психічного розладу; факти, що підтверджують, що громадянин не може розуміти значення своїх дій та керувати ними; причинний зв`язок між психічним розладом і тим, що громадянин не здатний усвідомлювати значення своїх дій керувати ними; досягнення встановленого законом віку громадянином, відносно якого ставиться питання про визначення його недієздатним; інші обставини; висновок судово-психіатричної експертизи; довідки з медичної установи; довідки про постановку на облік у психіатричній установі; виписка з історії хвороби.

Усі доводи і докази щодо предмету доказування мають бути чітко і детально викладені заявником у поданій заяві.

Так, заявник ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про визнання свого батька ОСОБА_2 недієздатним, встановлення опіки і призначення опікуна, зазначає, що його батько має ряд захворювань: Обширні гемороїдальні інсульти головного мозку (з 1993 року Гіпертонічна хвороба III ст., (ГПМК 1994), ІІ ст. АГ, ризик 4; IXC: дифузний кардіосклероз, стенокардія напруги, A-v блокада, епізоди Мобітц 1, Мобітц 2; Надшлуночкові екстрасистоли, шлуночкові екстрасистоли; Блокада ПВГЛНШ, CH 2A; Дисліпідемія., НК-2 ФК по НYНА; Синдром деменції змішаного генезу; XXH 1-2 ст., кісти нирок, ДГПЗ 1-2 ст., хронічнимй простатит; Дивертикульоз сечового міхура, безсимтомна бактерійурія, ГАС Факосклероз, кіста печінки. Всі вищенаведені хвороби підтверджуються медичними висновками. Заявник вказує, що батьку була встановлена друга група інвалідності. Прогресивний розвиток синдрому деменції змішаного генезу, дане захворювання є невиліковним та в ході якого батько не розуміє де він знаходиться, з ким та коли, не усвідомлює своїх дій, може нашкодити собі та поставити під загрозу своє життя чи здоров`я.

Водночас, заявник, в обґрунтування свої вимог, не зазначив, якими саме доказами підтверджується викладені ним обставини, що свідчили б про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого ОСОБА_2 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У заяві відсутні посилання на докази, та їх не додано до заяви, про звернення до лікаря-психіатра та перебування ОСОБА_2 на обліку саме у психіатра та в якому медичному закладі, а також про наявність у вказаної особи хронічного, стійкого психічного (не фізичного) захворювання, яке діагностовано лікарями та існує станом на дату звернення до суду з даною заявою, а саме: виписки із історії хвороби психіатричних закладів (амбулаторної картки хворого), довідки про знаходження, перебування на обліку особи у психіатричних лікувальних закладах тощо, що є необхідним для призначення судової психіатричної експертизи.

Лише за наявності таких доказів та достатніх даних про розлад саме психічного здоров`я фізичної особи суд призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу, а відсутність зазначених даних позбавляє суд в подальшому вирішити питання щодо призначення судово-психіатричної експертизи - одної з найважливіших процесуальних дій, яка має бути проведена в ході підготовки до судового розгляду справ про визнання фізичної особи недієздатною.

Проведення такої експертизи тільки на підставі заяви про визнання особи недієздатною без достатньо обґрунтованих припущень про наявність у ОСОБА_2 психічної хвороби станом на день звернення та під час розгляду справи, буде порушення прав, гарантованих їй частиною другою статті 28 та частиною першою статті 64 Конституції України.

Крім цього, відповідно до статті 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно статті 57 ЦК України, особа, якій стало відомо про фізичну особу, яка потребує опіки або піклування, зобов`язана негайно повідомити про це орган опіки та піклування.

Відповідно до статті 58 ЦК України встановлює, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Згідно частини першої статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Однак, до заяви не додано подання Органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , у разі визнання його недієздатним, а також доказів того, що заявник, виконуючи вимогу статті 57 ЦК України, звертався щодо цього питання до органу опіки та піклування.

Також, у заяві не зазначено про наявність доказів, та їх не додано до заяви, на підтвердження доводів про відсутність у ОСОБА_2 інших родичів, які б могли його доглядати.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

Залишення заяви без руху не є обмеженням у доступі до правосуддя. Так, згідно практики Європейського суду з прав людини, сформульовану, зокрема, в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31) зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою: регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Крім того необхідно врахувати позицію Європейського суду з прав людини, сформовану, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити заяву ОСОБА_1 без руху та надати йому строк для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі шляхом подання до суду заяви у новій редакції, з урахуванням положень частини першої статті 177 ЦПК України, з належним обґрунтуванням про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатним, як те встановлено наведеними вище нормами чинного законодавства України, зазначивши та долучивши докази на підтвердження викладених у заяві обставин.

Керуючись статтями 175, 177, 185, 293, 294, 295-300 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Вишгородської міської ради, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач