Справа № 589/3554/24
Провадження № 2/589/1508/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 серпня 2024 року

Суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області Курбанова А.Р., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до комунального закладу "Зноб-Новгородський центр культурних послуг" Зноб-Новгородської селищної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

02.08.2024р. позивач звернулась до суду з позовом до комунального закладу "Зноб-Новгородський центр культурних послуг" Зноб-Новгородської селищної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ознайомившись з даною позовною заявою, вважаю, що остання підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Право на звернення в суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року).

У позові ОСОБА_1 зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Дійсно відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, позивачем у позові, крім вимоги про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі висувається й інша вимога, а саме про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

За змістом норм чинного законодавства середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, а тому пільга, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на таку вимогу позивача.

Вказана позиція суду узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі №761/943/18, від 15.02.2021р. у справі №372/4328/19, від 17.06.2021р. у справі №725/5849/20.

Стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є вимогою майнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ст.7 Закону України від 09.11.2023р. "Про державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024р. становить - 3028 грн., тобто позивач мала сплатити щонайменше 1211 грн. 20 к. судового збору за цю вимогу.

Позовна заява та долучені до неї документи не містять відомостей про сплату позивачем суми судового збору.

Крім того, всупереч п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява не містить зазначення ціни позову, оскільки такий підлягає грошовій оцінці, а також обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

Таким чином, позивачу необхідно зазначити ціну позову та надати обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, а також доплатити судовий збір, виходячи наведеного вище розміру судового збору.

При цьому, слід звернути увагу позивача, що за наявності інших підстав для звільнення його від сплати судового збору (крім п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір») останній повинен зазначити про це в своїй заяві про усунення недоліків з посиланням на відповідну норму закону та долучити докази на підтвердження таких обставин. Також суд роз`яснює право на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати за наявності підстав, передбачених ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, наявність вказаних недоліків, за переконанням суду, перешкоджає вирішенню питання про відкриття провадження, та тягне за собою правові наслідки, передбачені ч. 1 ст. 185 ЦПК України, а відтак вказану позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до комунального закладу "Зноб-Новгородський центр культурних послуг" Зноб-Новгородської селищної ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною і повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова