ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/577/24 Справа № 212/4452/24 Суддя у 1-й інстанції - Козлов Д.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
30 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Бондар Я.М.,
суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.
секретар судового засідання Юрченко Г.О.
сторони справи:
позивач ОСОБА_1
відповідач - Приватне акціонерне товариство «Центральний гірничо-збагачувальий комбінат»,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в режимі відеоконференції заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Яводчака Олександра Васильовича про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальий комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,
У травні 2024 року ОСОБА_1 , від імені і в інтересах якого діяв представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальий комбінат» (надалі ПрАТ «Центральний ГЗК») про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ПрАТ «Центральний ГЗК» на користь ОСОБА_1 177500,00 грн. моральної шкоди, без стягнення податків та обов`язкових платежів.

Стягнуто з ПрАТ «Центральний ГЗК» 1775,00 грн. судового збору на користь держави.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальий комбінат» залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2024 року залишено без змін.

16 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі, яким стягнути на користь позивача ОСОБА_1 з відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальий комбінат» витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 13 500 грн.

Заява про ухвалення додаткового рішення обґрунтована тим, що під час апеляційного перегляду справи, у додаткових поясненях від 05 вересня 2024 року представником ОСОБА_3 , адвокатом Яводчаком О.В. було зазначено, що на момент подачі додаткових пояснень позивач поніс додаткові витрати у зв`язку з розглядом справи у Дніпровському апеляційному суді, які орієнтовно складають 15 000 грн. на професійну правничу допомогу. Вказує, що станом на дату подачі заяви позивач фактично поніс витрати на надання правової допомоги у розмірі 13 500 грн., які підтверджені наступними доказами: копією Договору про надання правової допомоги; копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копією розрахунку використаного часу, гонорару та поточних витрат станом на 13.09.2024; копією акту приймання-передачі наданих послуг; копіями прибуткового касового ордеру та квитанції до прибуткового касового ордеру.

01 жовтня 2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальий комбінат» - Савельєвої Т.Д. надійшли заперечення на заяву сторони позивача про ухвалення додаткового рішення. У запереченнях представник відповідача просить ухвалити додаткове рішення, яким у повному обсязі відмовити позивачеві у стягненні з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальий комбінат» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, представник відповідача зазначає, що під час апеляційного розгляду справи 11.09.2024 року рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Вказує, що представник позивача участі в судовому засіданні не брав. Окрім того, звертає увагу на те, що ПРАТ «ЦГЗК» подавало заперечення стосовно заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу, які були викладені у додаткових поясненнях сторони позивача. Відповідач зазначав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу зазначений представником позивача є необґрунтовано завищеним та неспівмірним ступеню складності спору. Просить відхилити усі заявлені у розрахунку використаного часу витрати на професійну правничу допомогу, оскільки обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності таких витрат.

Заслухавши суддю доповідача, представника відповідача ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення з викладених у запереченні підстав, просила повністю відмовити стороні позивача у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, перевіривши доводи та надані докази, колегія суддів вважає, що клопотання підягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 та ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: змагальність сторін; диспозитивність відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункти 4, 5, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частини третя - п`ята статті 137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15 (провадження №14-382цс19), зазначено, що: Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи».

У справі, що переглядається: у додаткових поясненнях представником позивача ОСОБА_2 зазначено, що позивачем понесено додаткові витрати у зв`язку з розглядом справи у Дніпровському апеляційному суді, які орієнтовно складають 15 000 грн. на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим позивач має намір звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині компенсації цих судових витрат в рамках статті 141 ЦПК України.

10 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача ОСОБА_4 були подані заперечення на заяву про уточнення позовних вимог, тобто додаткові пояснення, де представник відповідача просила зменшити судові витрати до 1,00 грн., посилаючись на безпідставне завищення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу.

Заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення подана 16.09.2024 в межах строку, встановленого нормами ч.8 ст.141 ЦПК України, оскільки постанова Дніпровського апеляційного суду ухвалена 11.09.2024.

Представником позивача до заяви про ухвалення додаткового рішення по судовим витратам надано наступні докази: Договір про надання правничої допомоги від 28.04.2024, укладений між адвокатом Яводчаком О.В. та позивачем ОСОБА_1 ; Розрахунок витрат від 13 вересня 2024 року на 13 500 грн.; Додаткову угоду №2 до Договору №1 від 28.04.2024; Акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 13 вересня 2024 року на суму 13 500 грн.; Прибутковий касовий ордер №1 від 13.09.2024 та Квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 від 13.09.2024, яким підтверджена сплата позивачем адвокату наданих послуг на суму 13 500 грн. (а.с.130-134).

Так, Актом приймання-передачі наданих послуг від 13 вересня 2024 року встановлено, що підготовка та складання листа про добровільне виконання рішення суду коштує 1000 грн. (витрачено 1 годину, вартість роботи 1-ї години 1000 грн.); вивчення правової позиції викладеної в апеляційній скарзі відповідача коштує 1000 грн.; Попереднє опрацювання матеріалів та законодавчої бази, що регламентує спірні відносини 2 години, вартість послуги 2000 грн.; Підготовка та складення відзиву на апеляційну скаргу 3 години вартість послуги 3000 грн.; Підготовка та складення додаткових пояснень від 05.09.2024 3 години, вартість 3000 грн.; Складання по подача до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача 0,5 годин, вартість послуги 500 грн.; Складення та подачу до суду апеляційної інстанції заяви про ухвалення додаткового рішення 2 години, вартістю 2000 грн.; Складання розрахунку витрат 0,5 годин, вартістю 500 грн.; Складення додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги 0,5 год., вартістю 500 грн., що разом складає 13 500 грн. (а.с.133).

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Колегія суддів приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню.

При цьому звертає увагу, що 01 жовтня 2024 до Дніпровського апеляційного суду надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_4 щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у заявленому адвокатом розмірі. Відповідач зазначав, що розмір витрат на професійну правничу допомогу зазначений представником позивача є необґрунтовано завищеним та неспівмірним ступеню складності спору. Просить відхилити усі заявлені у розрахунку використаного часу витрати на професійну правничу допомогу, оскільки обсяг наданих адвокатом послуг не відповідає критерію реальності таких витрат.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших протиУкраїни», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Отже, з урахуванням фактичного обсягу наданих юридичних послуг, співмірності суми витрат зі складністю справи та невідповідності суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, а також, беручи до уваги заперечення сторони відповідача щодо відшкодування позивачеві судових витрат у розмірі 13 500 грн. з обґрунтуванням неспівмірності заявлених вимог, колегія суддів вважає, що з ПрАТ «ЦГЗК» на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000,00 грн. (за складення та подачу відзиву на апеляційну скаргу). В іншій частині вимог слід відмовити через необґрунтовано завищений та неспівмірний їх розмір.

Керуючись статтями 141, 270, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Заяву ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 30 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: