Справа № 357/8514/24
Провадження № 2/357/3685/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Фельтіна Н. А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

13 червня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить: 1) Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 014/380805/82/495705 від 19 грудня 2018 року у розмірі 104 323,46; 2) Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.; 3) Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати на правничу допомогу в сумі 25 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/380805/82/495705, відповідно до якого Кредитодавець надав позичальнику грошові кошти, передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути вказану суму в строк до 19 грудня 2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 47,9%.

30 листопада 2021 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-47, у відповідності до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитним договором ТОВ «Коллект Центр», на підставі Договору відступлення права вимоги №10-01/2023, у тому числі за договором № 014/380805/82/495705 від 19 грудня 2018 року.

Станом на 10 травня 2024 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість, розмір якої становить 104 323,46 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 38 022,75 грн.; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 42 050,12 грн.; заборгованість за відсотками, нарахованими з моменту відступлення права вимоги в сумі 24 240,59 грн.

Крім цього позивач поніс витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн. та на правничу допомогу в сумі 25 500.00грн.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2024 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

03 липня 2024 року судом отримано інформацію з ЦМУ ДМС по м. Києву та Київській області щодо реєстрації місця проживання відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 05 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 31 липня 2024 року.

В позовній заяві представник позивача просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, і у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення на підстав наявних у справі доказів.

31 липня 2024 року на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності, визнання позовних вимог у повному обсязі. Разом з цим, у своїй заяві, відповідач просив суд зменшити розмір правничої допомоги до 5 000,000 грн. у зв`язку з тим, що вказаний розмір є значно завищеним, документально не підтвердженим та не обґрунтованим.

Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України - фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

19 листопада 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/380805/82/495705, відповідно до якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. Сума кредиту, згідно п.1.1.1 договору становить 27 728,48 грн. Дата погашення кредиту, згідно п.1.1.5, 19 грудня 2024 року; строк кредиту, згідно п.1.1.6 - 72 місяці з дати надання кредиту. Процентна ставка, згідно п.1.1.7 договору становить 0,01% річних за період часу з 19.12.2018 до 18.01.2019 та 47,95 з 19.01.2019. Дата надання кредиту - 19.12.2018 (п.п.1.1.5 договору).

Відповідно до додатку № 2 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, від 19 грудня 2018 року, загальна вартість кредиту становить 82 335,65 грн. , реальна річна процентна ставка 47,45 %.

09 липня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 12 грудня 208 року з додатком № 1 до додаткової угоди, відповідно до умов якого складено графік повернення кредиту та інших платежів, згідно з яким до 19 грудня 2024 року має відбутися погашення заборгованості в сумі 99 023,45 грн., у тому числі погашення боргу в сумі 27 793,72 грн. та погашення відсотків в сумі 71 229.73 грн. Відповдіно до додатку № 1 до додаткової угоди від 09 липня 2019 року до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 12 грудня 2018 року складено графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення, згідно з якою загальна сума погашення становить 99 062,84 грн. та включає в себе погашення тіла кредиту в сумі 27 793,72 грн. та погашення відсотків в сумі 71 269,12 грн.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 19 грудня 2018 року сума кредиту становить 27 728,48 грн., строк кредитування 72 місяці; процентна ставка 47,9%; орієнтовна загальна вартість кредиту 84 638,61 грн.; витрати за кредитом 56 955,13 грн.

Згідно виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 07 березня 2024 року, 19 грудня 20218 року ОСОБА_1 отримав від банку кредитні кошти в сумі 27 728,49 грн. Згідно даної виписки погашено заборгованість по кредиту в сумі 25 794,47 грн. та стягнуто процентів по кредиту в сумі 34 019,68 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 30 листопада 2021 року сума кредиту становить 27 728,48 грн.; капіталізовано в рамках реструктуризації 11 213,15 грн. всього видано кредиту в сумі 38 941,68 грн.; заборгованість за кредитом становить 38 022,75 грн.; у тому числі прострочена заборгованість за крейдо в сумі 4 551,95 грн.; заборгованість за процентами становить 21 791,40 грн.; у тому числі прострочена заборгованість за відсотками 21 242,52 грн. Загальна сума заборгованості становить 59 814,15 грн.

30 листопада 2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-47, у відповідності до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами.

Відповідно до реєстру боржників від 15 грудня 2021 року до договору про відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 становила 59 814,15 грн. та складалася із заборгованості по тілу кредиту в сумі 38 022,75 грн. та заборгованості по відсотках в сумі 21 791,40 грн.

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитним договором ТОВ «Коллект Центр», на підставі Договору відступлення права вимоги №10-01/2023, у тому числі за договором № 014/380805/82/495705 від 19 грудня 2018 року.

Відповідно до реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 становила 80 072,87 грн. та складалася із заборгованості по тілу кредиту в сумі 38 022,75 грн. та заборгованості по відсотках в сумі 45 050,12 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 10 травня 2024 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість за тілом кредиту в сумі 38 022,75 грн. та заборгованість за відсотками в сумі 66 300,71 грн.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до графіку погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення, що є додатком № 1 до додаткової угоди від 03 липня 2019 року до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 12 грудня 2028 року та невід`ємною його частиною, між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 узгоджено строки та сума погашення заборгованості, згідно з якою до кінця строку дії кредитного договору позичальником має бути погашено тіло кредиту в сумі 27 793,72 грн. та відсотки в сумі 71 269,12 грн. Всього має бути погашено заборгованість в сумі 99 062,84 грн.

Сума процентів за користування кредитом відповідно до додатку № 2 до вказаної додаткової угоди за весь строк користування кредитом має становити 71 269,12 грн.

Згідно з випискою по банківському рахунку ОСОБА_1 з АТ «Райффайзен Банк Аваль», сформованою станом на 07.03.2024, яка є первинним бухгалтерським документом, позичальником в якості погашення кредиту внесена суму грошових коштів в розмірі 25 794,47 грн. та в якості стягнення процентів по кредиту - в сумі 34 019,68 грн.

З урахуванням того, що позичальник ОСОБА_1 , відповідно до графіків погашення заборгованості, у тому числі за додатковою угодою до кредитного договору від 09 липня 2019 року мав сплати тіло кредиту в сумі 27 793,72 грн. та відсотки за користування кредитом в сумі 71 269,12 грн., а позичальник відповдіно до банківської виписки, сплати заборгованість по кредиту в сумі 25 794,47 грн. та в якості стягнення процентів по кредиту - в сумі 34 019,68 грн., суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення різниця в сумах наданого та сплаченого тіла кредиту та різниця в сумах максимально можливих нарахованих відсотків по кредиту згідно графіків платежів та в сумах сплачених відсотків по кредиту позичальником.

Таким чином суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 999,25 грн. (27 793,72 грн. 25 794,47 грн. = 1 999,25 грн.) та заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 37 249,44 грн. (71 269,12 грн. 34 019,68 грн. = 37 249,44 грн.). Тому, загальний розмір заборгованості, що підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» становить 39 248,69 грн. (37 249,44 грн. + 1 999,25 грн. = 39 248,69 грн.).

З урахуванням викладеного, суд, відповідно до ст. 206 ЦПК України, не приймає визнання позовних вимог відповідачем, так як останнє суперечить вимогам законодавства та правам відповідача.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

При вирішенні питання щодо стягнення судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

При зверненні до суду ТОВ «Коллект Центр» сплачено 3028,00 грн. судового збору за подання позову (а.с. 1 ).

Згідно з положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн. до матеріалів справи надано копію договору № 02-01/2023 про надання правничої допомоги від 02.01.2023, укладений між адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ «Коллект Центр», заявку на надання юридичної допомоги № 192 від 26 квітня 2024 року, витяг з акту № 4 про надання юридичної допомоги від 03 квітня 2024 року, відповдіно до умов якого надання усної консультації з вивченням документів тривалістю дві години, адвокатом оцінено в сумі 4 000,00 грн.; підготовка пропозицій, тривалістю три години, адвокатом оцінено в сумі 6 000,00 грн.; складання позовної заяви (на двох аркушах), тривалістю п`ять годин, адвокатом оцінено в сумі 15 000,00 грн. Загальний розмір наданої правничої допомоги становить 25 0000,00 грн.

Згідно додаткової постанови Верховного суду від 23 грудня 2021 року в справі № 923/560/17 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Близька за змістом правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи N 922/445/19.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

ВС зауважив, що у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких втрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких втрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі N 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв. Тобто саме зацікавлена сторона має вчиняти певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Принцип змагальності сторін має свої втілення, зокрема, у наведених положеннях частин п`ятої статті 141 ЦПК України, виходячи з яких зменшення внаслідок неспівмірності суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт.

Відповідачем подано заперечення щодо витрат на правничу допомогу, згідно з якими розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, документально не підтвердженим та необґрунтованим.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 10 000,00 грн., так як розмір правничої допомоги в сумі 25 000,00 грн. є явно завищеним та необгрунтованим. Пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя N R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у справі, відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 37,62 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, судовий збір становить 1 139,13 грн. та витрати на професійну правничу допомогу 3 762,00 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 77, 81, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/495705 від 19 грудня 2018 року у розмірі 39 248,69 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 139,13 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 762,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: вулиця Мечнікова, будинок 3, офіс 306, місто Київ, 01133, .

Відповідач: ОСОБА_1 . Місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя М. М. Бебешко