ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 грудня 2024 року

м. Харків

справа № 642/7065/23

провадження № 22-ц/818/3967/24

провадження № 22-ц/818/4267/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Холодногірська 18»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Холодногірська 18», про захист прав споживача

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2024 року та на додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року, постановлені суддею Грінчук О.П.,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати таким, що припинив свою дію Договір №52 про надання експлуатаційних послуг від 17.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський», починаючи з 01.03.2023; зобов`язати ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» припинити усі нарахування по Договору №52 про надання експлуатаційних послуг від 17.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський», починаючи з 01.03.2023; визнати таким, що припинив свою дію Договір №52 на посередницькі послуги від 17.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський», починаючи з 08.11.2022; зобов`язати ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» припинити усі нарахування по Договору №52 на посередницькі послуги від 17.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський», починаючи з 08.11.2022.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що припинив свою дію Договір №52 про надання експлуатаційних послуг від 17.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський», починаючи з 01.03.2023. Зобов`язано ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» припинити усі нарахування по Договору №52 про надання експлуатаційних послуг від 17.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський», починаючи з 01.03.2023. Визнано таким, що припинив свою дію Договір №52 на посередницькі послуги від 17.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський», починаючи з 08.11.2022. Зобов`язано ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» припинити усі нарахування по Договору №52 на посередницькі послуги від 17.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський», починаючи з 08.11.2022. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» на користь держави судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Додатковим рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто із Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 12 000 грн.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» просить скасувати рішення суду та постановити нові судові рішення, якими відмовити у задоволенні позову та стягненні витрат на правничу допомогу.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм процесуального права; вважає, що суд не взяв до уваги, що до товариства з листами про припинення договірних правовідносин звернулися лише два власника квартири ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , просили передати технічну документацію новоствореному ОСББ. Товариство направило листи з проханням повідомити чи дійсно вони підписали ці листи, відповіді не отримали. Також просили надати копію протоколів загальних зборів ОСББ разом із підписами двох третин від загальної кількості власників. На момент подачі апеляційної скарги відповідних копії товариству надано не було. наголошує, що суд не досліджував питання чи дійсно було створено ОСББ та чи підписано це рішення всіма співвласниками будинку. Також відсутні дані чи укладено новоствореним ОСББ договори на надання послуг з водопостачання, газу та електропостачання. Крім того до цих правовідносин не підлягає застосуванню положення Закону України «Про захист прав споживачів». Просить скасувати додаткове рішення суду оскільки заявлені витрати не відповідають фактично наданим послугам, а також подаючи попередній розрахунок витрат позивач зазначав меншу суму ніж в подальшому просив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСББ «Холодногірська 18» створено 08.11.2022, а функції з управління багатоквартирним будинком за адресою АДРЕСА_1 , передано ОСББ «Холодногірська 18» з 01.03.2023, відтак, з настанням цих подій спірні договори, укладені між позивачем та відповідачем, та нарахування за ними, припиняють свою дію, що передбачено умовами спірних договорів. Не припинення відповідачем дії договорів, як передбачено умовами оспорюваних договорів, а також продовження здійснення нарахувань за спірними договорами порушує права позивача як споживача, відповідно до ч.5 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також суд вважав, що задоволенню підлягає заява про стягнення витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 17.05.2021 між ОСОБА_3 та ТОВ «ПЕОЖБ «Олександрівський» укладено договір №52 про надання експлуатаційних послуг. (а.с. 9-12 том 1)

Згідно п.1.1 даного договору Виконавець (ТОВ «ПЕОЖБ «ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ») зобов`язується надавати у житловому будинку, розташованому за поштовою адресою: АДРЕСА_1 , частина в якому належить Споживачу ( ОСОБА_1 ), експлуатаційні послуги, а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати ці послуги.

Згідно п.8.3 даного договору цей договір втрачає чинність у випадку створення у будинку ОСББ та прийняття ним на себе функцій з управління багатоквартирним будинком.

Також 25.01.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «ПЕОЖБ «ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ» було укладено договір №52 на посередницькі послуги. (а.с. 14-15 том 1)

Згідно п.1.1 даного договору, Замовник ( ОСОБА_1 ) доручає, а Посередник (ТОВ «ПЕОЖБ «ОЛЕКСАНДРІВСЬКИЙ») зобов`язується від свого імені, в інтересах, за рахунок та за дорученням Замовника шляхом посередництва виконати ряд певних юридичних дій (укладання договору з ПрАТ «Харківенергозбут», КП «Харківводоканал», ТОВ «Харківгаз Збут», АТ «Хароківміськгаз» на надання відповідних комунальних послуг, а також сплатити вартість спожитих Замовником наданих ПрАТ «Харківенергозбут», КП «Харківводоканал», ТОВ «Харківгаз Збут», АТ «Хароківміськгаз» комунальних послуг відповідно до умов укладених з останніми договорів та відповідно до цього договору).

Згідно п. 5.2. даного договору передбачено, що він припиняється у разі створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Рішенням установчих зборів ОСББ «Холодногірська 18» від 30.09.2022 (протокол від 15.10.2022) затверджено Статут ОСББ «Холодногірська 18». Згідно з п.2 розділу V Статуту, співвласник зобов`язаний, в тому числі, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Відповідно до розділу VII, осбб ліквідується у разі придбання однією особою всіх приміщень у будинку, прийняття співвласниками рішення про ліквідацію об`єднання, ухвалення судом рішення про ліквідацію об`єднання. (а.с. 20 том 1, а.с. 9-14, 16-17 том 2)

08.11.2022 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , було створено ОСББ «Холодногірська 18» та проведено державну реєстрацію ОСББ, , вид економічної діяльності комплексне обслуговування об`єктів. Голова правління керівник ОСОБА_2 .

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Холодногірський 18» зареєстровано 08.11.2022 року.

23.02.2023 загальними зборами співвласників ОСББ «Холодногірська 18» було прийнято рішення про передачу усіх функцій з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 з 01.03.2023 до ОСББ «Холодногірська 18», код 44819696. (а.с. 17-19 том 1)

Листами ОСОБА_1 від 27.02.2023 та 10.04.2023, направленими на адресу ТОВ «ПЕОЖБ «Олександрівський», позивач останньому повідомив, що в листопаді 2022 року в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 створено ОСББ «Холодногірська 18», та в лютому 2023 року ним разом з іншими співвласниками будинку прийнято рішення про передачу з 01.03.2023 всіх функцій з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_1 та прибудинковою територією ОСББ «Холодногірська 18». (а.с. 21-23 том 1)

27.02.2023 голова правління ОСББ «Холодногірська 18», ОСОБА_2 , направив директору ТОВ «ПЕОЖБ «Олександрівський», ОСОБА_4 , лист за вих. №15/03 від 15.03.2024 із повторним повідомленням про те, що в листопаді 2022 року співвласниками багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , було створено ОСББ «Холодногірська 18». Рішенням загальних зборів вирішено про передачу усіх функцій з утримання будинком та прибудинковою територією з 01.03.2023 до ОСББ «Холодногірська 18», у зв`язку з чим голова правління ОСББ просив ТОВ «ПЕОЖБ «Олександрівський» припинити дію договорів про надання експлуатаційних послуг, укладених між останнім та співвласниками будинку в травні 2021 року. Також голова правління ОСББ просив передати всю технічну документацію на будинок. Також зазначено, що аналогічний запит голови правління ОСББ від листопада 2022 року залишився без відповіді. (а.с. 24, 16 том 1)

Крім того, голова правління ОСББ «Холодногірська 18», на виконання своїх обов`язків, уклав із: КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» договір №ЖК839/1 від 03.03.2023 про надання послуг з поводження з твердими відходами; КП «Харківблагоустрій» договір №3100 від 01.03.2023 на виконання послуг з санітарного очищення прилеглої території; КСП «Харківгорліфт» договір №261 від 01.03.2023 на виконання робіт. (а.с. 22, 23, 24 том 2)

В той час, позивачу продовжуються нарахування за послуги за спірними Договорами №52 від 17.05.2021 про надання експлуатаційних послуг та про посередницькі послуги. (а.с. 25-27, 76, 78, 79, 80, 83, 85, 86, 87, 88, 90, 91, 92, 94 том 1)

За змістом п. 1 ч. 2 ст.11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.626ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, а виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги, продукцією є будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

Відповідно до ч.4 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає, чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання.

Відповідно до ч.5 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

-при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

-при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення;

-порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

-будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України, з якою кореспондується частина четверта статті 319 ЦК України, власність зобов`язує, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Згідно зі статтею 385 ЦК України власники квартир для забезпечення експлуатації багатоквартирного житлового будинку, користування квартирами та спільним майном житлового будинку можуть створювати об`єднання власників квартир (житла).

Таке об`єднання може бути створено також власниками житлових будинків. Об`єднання власників квартир, житлових будинків є юридичною особою, яка створюється та діє відповідно до статуту та закону.

За положеннями статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна;

Згідно з частинами першою, третьою, четвертою статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

За змістом статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори, до виключної компетенції яких належить затвердження статуту об`єднання, внесення до нього змін, затвердження кошторису об`єднання, визначення розмірів внесків та платежів членами об`єднання.

Таким чином, діючи на підставі вимог закону, користуючись наданим правом, жильці будинку АДРЕСА_1 на загальних зборах прийняли рішення про створення ОСББ. Також рішенням зборів було визначено порядок сплати, переліку та розмірів внесків та платежів співвласників.

Головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Холодногірська 18» обрано ОСОБА_2 .

На виконання умов укладених договорів ОСОБА_2 направив на адресу управляючої компанії лист яким повідомив про створення ОСББ та наголосив, на припиненні дій укладених договорів та повторно просив про передачу технічної документації на багатоквартирний будинок. (а.с.24).

Відповідно п.8.3 договору про надання експлуатаційних послуг передбачено, що він втрачає чинність у випадку створення у будинку ОСББ та прийняття ним на себе функцій з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до п. 5.2. договору про надання посередницьких послуг передбачено, що він припиняється у разі створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку.

Разом з тим після створення ОСББ відповідач заперечував припинення укладених між ним та позивачем договорів та продовжував здійснювати нарахування.

Такі дії відповідача суперечать вимогам закону щодо обов`язковості умов договору, визначених сторонами та погоджених ними.

Оскільки після створення ОСББ договори про надання експлуатаційних послуг та про надання посередницьких послуг припиняються.

Відповідно до положень частини третьої статті12, частини першої статті81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів які б свідчили про добровільне виконання ТОВ «ПЕОБЖ» умов укладених з позивачем договорів, повернення технічної документації та припинення нарахування коштів за утримання будинку матеріали справи не містять.

Посилання апеляційної скарги на те, що апелянт заперечує легітимність загальних зборів членів ОСББ «Холодногірська 18» та не визнає юридичну дійсність протоколу зборів, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, оскільки на час розгляду справи відповідне рішення зборів ОСББ є чинними, ОСББ зареєстровано як юридичну особу.

Умови укладеного між сторонами договору пов`язують припинення його дії саме з фактом створення ОСББ, який є доведеним.

Підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не вбачається.

Щодо доводів апеляційної скарги про скасування додаткового рішення суду.

Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.

Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною четвертою статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Як убачається з матеріалів справи, 25.10.2023 між адвокатом Хан А.О. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги №1-10/2023-ф. (а.с. 175 том 2)

Згідно п. 1.1 вказаного Договору, його предметом є зобов`язання адвоката надавати правову допомогу з погоджених правових питань та у погоджених обсягах, згідно п. 5.1 даного Договору (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується прийняти надану правову допомогу та оплатити за надання правової допомоги винагороду (гонорар) та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 2.1.1 Договору передбачено, що адвокат приймає на себе зобов`язання надати правову допомогу клієнту з наступних питань: вчиняє всі необхідні правові та процесуальні дії, представляє клієнта в ТОВ «ПЕОЖБ «Олександрівський» та в Ленінському районному суді м. Харкова. П. 5.1 передбачено, що за надання допомоги, визначеної п.1.1 Договору, клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар) та фактичні витрати в розмірі та в порядку, що узгоджуються сторонами, про що укладається додаткова угода до даного Договору.

27.08.2024 між адвокатом Хан А.О. та позивачем ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до Договору №1-10/2023-ф від 25.10.2023 про надання правової допомоги, згідно з якою сторони погодили, що відповідно до п.5 Договору №1-10/2023-ф від 25.10.2023 про надання правової допомоги у справі №642/7065/23 клієнт сплачує винагороду виконавцю в розмірі 12 000 грн., винагорода сплачується протягом 3 днів з моменту отримання коштів (судових витрат) на рахунок клієнта та на підставі наданого клієнту виконавцем рахунку-фактури. (а.с. 177 том 2)

Також до заяви додано акт №1-10/2023-ф від 27.08.2024 здачі-прийняття робіт (надання послуг) за Договором №1-10/2023-ф від 25.10.2023 про надання правової допомоги. Вказаний акт містить відомості про те, що адвокатом надані клієнту такі послуги: підготовка позовної заяви, представлення інтересів при розгляді справи, представлення інтересів в суді по справі №642/7065/23, суддя Грінчук О.П., підготовка процесуальних документів по справі, загальна вартість 12 000 грн. (а.с. 178 том 2)

На підставі наданих послуг складено рахунок-фактуру №РФ-1 від 27.08.2024 за Договором №1-10/2023-ф від 25.10.2023 про надання правової допомоги та додаткової угоди до цього договору від 27.08.2024.

Згідно вказаного рахунку адвокатом надані наступні послуги: підготовка позовної заяви 3500 грн., представлення інтересів при розгляді справи (до 2 судових засідань) 3500 грн., представлення інтересів в суді по справі №642/7065/23, суддя Грінчук О.П. (починаючи з 3-го засідання в залежності від кількості засідань) 3000 грн., підготовка процесуальних документів по справі №642/7065/23 2000 грн. (а.с. 179 том 2)

Крім того, адвокатом складено детальний розрахунок наданої правової допомоги за Договором №1-10/2023-ф від 25.10.2023 про надання правової допомоги по справі №642/7065/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» про захист прав споживача. (а.с. 180 том 2)

Відповідач подав клопотанняпро зменшення витрат на правову допомогу в якому наголошував, що в самому договорі про надання правової допомоги конкретних послуг не зазначенно, тому не зрозуміло які будуть надаватись адвокатом клієнту послуги, що суперечить вимогам законодавства щодо форми письмового договору та визначення істотних умов договору, які сторони у ньому погодили,

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що адвокат Хан А.О. надав позивачу ОСОБА_1 , зазначені в долучених до матеріалах справи актах послуги. Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу не має, оскільки сторонами погоджено фіксований розмір гонорару у сумі 12000,00 грн незалежно від кількості виконаної роботи.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позовні вимоги були задоволені повністю, розмір гонорару відповідає фактично наданим послугам та не є завищеним підстав для зменшення або відмови у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не вбачається.

Підстави для зміни чи скасування додаткового рішення судувідсутні.

Додаткове рішення відповідає вимогам цивільно процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Підприємство з експлуатації і обслуговування житлових будинків «Олександрівський» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2024 року та додаткове рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 04.12.2024 року.