провадження №22-з/824/1163/2024
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),
судді: Желепи О. В., Немировської О. В.,
за участю секретаря Марченка М. С.,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення
третя особа - Обслуговуючий кооператив "Садово-городнє товариство "Ясна поляна",
про поділ майна подружжя,
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 15 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

29 червня 2024 року представник відповідача - ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив вирішити питання про розподіл судових витрат та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 500 грн та витрати, які пов`язані з явкою представника до суду, у розмірі 1 544,17 грн.

09 липня 2024 року представник позивачки - ОСОБА_4 подала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заперечень зазначила, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, оскільки така послуга, як правовий аналіз апеляційної скарги не може бути включено до витрат на правничу допомогу, так як при розгляді справи в суді апеляційної інстанції правова позиція відповідача не змінювалася; підготовка додаткових пояснень від 19.05.2024 та від 27.05.2024 не відноситься до витрат на правничу допомогу, оскільки надання таких пояснень є правом сторони, а не обов`язком; підготовка заяви про відвід не складалася адвокатом, оскільки представник відповідача в судовому засіданні 25.06.2024 наголошував на тому, що заява про відвід подана особисто відповідачем.

Також вказувала, що підготовка клопотання про відкладення судового не є необхідною дією, оскільки участь в судовому засіданні сторони не є обов`язковою.

Щодо надання такої послуги як участь представника відповідача в судових засіданнях та здійснення ним витрат, пов`язаних із явкою до суду, зазначила, що розгляд справи відкладався для надання сторонами можливості врегулювати спір мирним шляхом і адвокат, який територіально не знаходиться в місті Києві мав можливість приймати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференцзв`язку.

За наведених обставин представник позивачки ОСОБА_4 просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.

ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, в судове засідання не з`явився. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд заяви за відсутності відповідача ОСОБА_1

ОСОБА_3 також належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не з`явилася. В запереченнях на заяву представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просила проводити розгляд заяви за її відсутності, а також за відсутності ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін та їх представників.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вже вказувалося вище, постановою Київського апеляційного суду від 25 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відповідач ОСОБА_1 подавав відзив на апеляційну скаргу, в якому, окрім іншого, зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, зокрема вказав, що витрати на правничу допомогу становлять 9 500 грн, витрати, які пов`язані із явкою представника до суду, - 1 700 грн та інші судові витрати 300 грн, що разом становить 11 000 грн.

Також у відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що докази на підтвердження розміру судових витрат, які відповідач поніс або має понести під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції буде подано у строки та порядку, які передбачені ч. 8 ст. 141 та ст. 246 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними заперечення ОСОБА_3 , що ОСОБА_1 у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України не зробив відповідну заяву про те, що ним будуть подані докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу.

До заяви про ухвалення додаткового рішення представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 долучив наступні докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу: Договір про надання послуг адвоката №72-1 від 04.12.2020; Додаткова угода №1 від 03.06.2022; Додаткова угода №2 від 29.12.2023; детальний опис робіт (наданих послуг) від 28.06.2024 та Акт №27/06 від 27.06.2024 про надані послуги в період з 14.03.2024 по 25.06.2024 (том 7, а. с. 105-115).

З вище перелічених доказів вбачається, що 04 грудня 2020 року між адвокатом Борусевичем С. Й. та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг адвоката №72-1.

03 червня 2022 року між адвокатом Борусевичем С. Й. та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №1, якою продовжено строк дії Договору надання послуг адвоката №72-1 від 04.12.2020 до 31 грудня 2023 року.

29 грудня 2023 року між адвокатом Борусевичем С. Й. та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду №2, якою продовжено строк дії Договору надання послуг адвоката №72-1 від 04.12.2020 до 31 грудня 2025 року.

Згідно пунктів 4.1.- 4.5. Договору про надання послуг адвоката №72-1 від 04.12.2020, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару: погодинна оплата. Вартість та кількість годин роботи адвоката відображається в акті наданих послуг. Факт надання послуг підтверджується актом наданих послуг. Клієнт сплачує гонорар готівкою адвокату.

Згідно Акту №27/06 від 27.06.2024, адвокат Борусевич С. Й. та ОСОБА_1 погодили, що розмір гонорару за годину роботи (надання правничої допомоги) становить 1 000 грн.

Також в Акті №27/06 від 27.06.2024 зазначено, що у період з 14.03.2024 по 25.06.2024 адвокатом Надточію І. В. було надано наступні послуги:

1) 19.03.2024 - правовий аналіз апеляційної скарги на рішення суду, підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу (3 500 грн);

2) 16.04.2024 - представництво інтересів клієнта в судовому засіданні (1 000 грн);

3) 19.05.2024 - підготовка додаткових пояснень (1 500 грн);

4) 21.05.2024 - представництво інтересів клієнта в судовому засіданні (750 грн);

5) 22.05.2024 - підготовка заяви про відвід суддів ( 1 500 грн);

6) 25.05.2024 - підготовка клопотання про відкладення судового засідання (250 грн);

7) 27.05.2024 - підготовка додаткових пояснень (1 000 грн);

8) 25.06.2024 - представництво інтересів клієнта в судовому засіданні (1 000 грн).

Загальна сума витрат на правничу допомогу становить 10 500 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово наголошував на те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови у справах №922/445/19, №922/3436/20, №910/7586/19 та №910/16803/19).

Як вже вказувалося вище, ОСОБА_3 подала письмові заперечення на заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Зокрема, просила відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу з тих підстав, що правова позиція відповідача як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не змінилася, а тому правовий аналіз апеляційної скарги не може бути включено до витрат на правничу допомогу; підготовка додаткових пояснень є правом, а не обов`язком сторони; заява про відвід визнана судом необґрунтованою; підготовка клопотання про відкладення судового засідання не є обов`язковою, оскільки неявка сторони не перешкоджає апеляційному розгляду.

Колегія суддів частково погоджується з такими запереченнями позивачки, враховуючи наступне.

Проаналізувавши надані ОСОБА_1 докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено здійснені адвокатом роботи (послуги), колегія суддів приходить до висновку, що розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 500 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру.

Так, на переконання колегії суддів, надання таких послуг як подання додаткових пояснень 19.05.2024 та додаткових пояснень 27.05.2024 не було необхідною процесуальною дією, оскільки це є правом сторони, а не її обов'язком.

Також, на переконання колегії суддів не було необхідною процесуальною дією подання клопотання про відкладення судового засідання, оскільки за приписами ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Щодо послуги про підготовку заяви про відвід слід зазначити, що така заява колегією суддів визнана необґрунтованою, а в подальшому в задоволенні заяви про відвід було відмовлено іншим суддею, який не входить до складу колегії.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитись із запереченнями ОСОБА_3 щодо відсутності підстав включення до витрат на правничу допомогу такої послуги, як правовий аналіз апеляційної скарги, адже для підготовки відзиву на апеляційну скаргу є необхідним аналіз апеляційної скарги для формування позиції учасником справи. Без правового аналізу апеляційної скарги неможливо підготувати відзив на апеляційну скаргу.

Також колегія суддів не погоджується із запереченнями позивачки щодо відсутності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу за участь адвоката в судових засідання, оскільки кількість судових засідань та їх відкладення не залежали від відповідача.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 10 500 грн, які просить стягнути відповідач, не є необхідними та розумним з урахування вчинених адвокатом дій та наданих послуг, а також їх необхідності.

За вказаних обставин та з огляду на фактичний об`єм необхідних послуг, наданих адвокатом відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 250 (10500-1500-1500-1000-250) грн, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, з урахуванням складності справи та вчинених адвокатом дій.

Щодо поштових витрат.

В детальному описі робіт зазначено, що ОСОБА_1 поніс поштові витрати у розмір 45 грн на відправлення відзиву до Київського апеляційного суду, на підтвердження чого до заяви долучив фіскальний чек (том 7, а. с. 116). З даного фіскального чеку вбачається, що 19.03.2024 до Київського апеляційного суду направлено поштове відправлення.

З матеріалів справи також вбачається, що засоби поштового зв'язку 19.03.2024 представник відповідача - ОСОБА_2 з м. Вінниця направив до Київського апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, який надійшов до суду 22.03.2024 (том 6, а. с. 153-171).

Ураховуючи викладене та беручи до уваги, що колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 , то з останньої на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним поштові витрати.

Щодо судових витрат, пов'язаних з явкою представника до суду.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви про ухвалення додаткового рішення долучено докази, які підтверджують прибуття адвоката відповідача - ОСОБА_2 з м. Вінниці до м. Києва для участі в судових засіданнях. Розмір таких витрат становить 1 499,17 грн (том 7, а. с. 117-122).

Відповідно до ч. 1 ст. 138 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 (провадження №61-9124св20) вказав, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи.

Беручи до уваги викладене, а також враховуючи, що всі процесуальні документи подані відповідачем особисто або його представником ОСОБА_2 за допомогою засобів поштового зв'язку чи через систему "Електронний суд", колегія суддів вважає, що відповідач не довів необхідності здійснення витрат його представника з метою прибуття до суду.

Більш того, положеннями ЦПК України передбачено можливість участі сторін та їх представників у судовому засіданні в режимі відеоконференції, що спростовує доводи заяви про необхідність витрат, пов`язаних з явкою представника відповідача до суду.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави покладення на позивачку витрат відповідача, пов'язаних з явкою його представника до суду.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенні та з ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 250 грн, а також поштові витрати в сумі 45 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 268, 270, 389 ЦПК України

П О С ТА Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 6 295 (шість тисяч двісіт дев'яносто п`ять) грн 00 коп.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська