Справа № 487/5682/24
Провадження № 2/487/2357/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого - судді Щербини С.В., за участю: секретаря судового засідання Брижатої А.С., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовною заявою МКП "Миколаївводоканал" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м.Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом МКП "Миколаївводоканал" до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги з водопостачання та водовідведення.

01.08.2024 від ОСОБА_3 , ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до МКП "Миколаївводоканал" про зобов`язання здійснити перерахунок та укласти угоду згідно приладу обліку. У поданому позові ОСОБА_3 та ОСОБА_1 просять суд витребувати в якості доказів від МКП "Миколаївводоканал" всю інформацію по особових рахунках споживачів квартир АДРЕСА_1 ; зобов`язати МКП "Миколаївводоканал" здійснити перерахунок вартості за надану послугу згідно приладів обліку споживачам за адресою: АДРЕСА_2 ; зобов`язати МКП "Миколаївводоканал" укласти договір з ОСОБА_3 з надання послуг згідно приладу обліку як споживача за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні ОСОБА_1 просив прийняти зустрічний позов до спільного розгляду з первісним позовом МКП "Миколаївводоканал".

Заслухавши заявника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як роз`яснено у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що, оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК України.

Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги є однорідними, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

З аналізу наведених норм процесуального закону та відповідних роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», слідує, що процесуальний закон вказує на певні умови прийняття судом зустрічного позову: 1) взаємний зв`язок первісного позову та зустрічного позову; 2) однорідність вимог та нерозривна пов`язаність вимог між собою; 3) від вирішення однієї вимоги залежить вирішення інших; 4) доцільність спільного розгляду цих позовів.

Проте суд приходить до переконання, що вимоги зустрічної позовної заяви не є однорідними з первісним позовом, задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, і вирішення первісного позову не вплине на правовідносини сторін щодо вимог за зустрічним позовом.

Між тим, зустрічний позов, окрім відповідача ОСОБА_3 , подано також й іншою особою - ОСОБА_1 , який не входить до кола відповідачів у цій цивільній справі, таким чином, ОСОБА_1 не являється суб`єктом пред`явлення зустрічного позову, оскільки у нього таке право відсутнє, при цьому, останній не позбавлений можливості пред`явлення позовної заяви у загальному порядку.

Враховуючи констатацію судом недодержання у даному випадку приписів ч.ч. 1,2 ст. 193 ЦПК України, то правовими наслідками такого є відмова у прийнятті зустрічного позову та застосування вимог, наведених у ч. 3 ст. 194 ЦПК України, про повернення зустрічної позовної заяви обом заявникам.

В свою чергу, повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , подати свій позов на загальних підставах.

При цьому, суд також враховує, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони чи обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» (Osman v. the United Kingdom) від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001 року вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що повернення зустрічної позовної заяви у відповідності до ст. 194 ЦПК України не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не позбавляє права позивача (заявника) на повторне звернення до суду із позовом.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви про зобов`язання вчинити певні дії.

При цьому, суд роз`яснює, що така відмова не позбавляє права пред`явити позов в загальному порядку.

Відпопідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Керуючись ст.ст.197, 200, 260 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до МКП "Миколаївводоканал" про зобов`язання вчинити певні дії.

Повернути ОСОБА_3 , ОСОБА_1 матеріали зустрічної позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.В.Щербина