КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/4326/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 жовтня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Гуріним Юрієм Максимовичем , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року, та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року, ухвалені в складі судді Фролової І.В. у м. Київ, у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, уточнивши позовні вимоги у вересні 2023 року, просив стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням раніше виплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 24211,72 грн., стягнути: 21338,37 грн. основного боргу страхового відшкодування, 191,53 грн. інфляційних втрат; 4611,63 грн. пені, всього 25746,60 грн.; стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8000 грн. як компенсацію за завдану моральну шкоду; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди у зв`язку з пошкодженням автомобіля, з урахуванням виплаченого та нарахованого страхового відшкодування в розмірі 45550 грн. та сплаченої франшизи в розмірі 1300 грн., грошові кошти в розмірі 45832,25 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 4000 грн. як компенсація за завдану моральну шкоду; стягнути з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням робіт з визначення розміру збитків нанесених власнику пошкодженого транспортного засобу, у розмірі 3700 грн.; стягнути з ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 солідарно судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1073 грн. та судові витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги, у розмірі 10000 грн.

Позов мотивував тим, що 21 січня 2022 року близько 19:10 у м. Києві по вул. Старовокзальній, 12 за участю ОСОБА_3 , який керував автомобілем Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_1 , та ОСОБА_1 , який керував автомобілем Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 , відбулося зіткнення транспортних засобів, що призвело до їх механічних ушкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року в справі № 761/5612/22 встановлено, що водій ОСОБА_3 порушив п. 10.3 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та закрито провадження в справі в зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

ОСОБА_1 після ДТП у встановлений строк повідомив про страховий випадок страховика ОСОБА_3 - ПрАТ «УПСК», і 25 січня 2022 року представником ПрАТ «УПСК» у присутності ОСОБА_1 проведено огляд транспортного засобу Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 з метою визначення ступеню його ушкодження для нарахування страхових виплат, про що складено протокол. Після 25 січня 2022 року до ОСОБА_1 декілька разів телефонував представник ПрАТ «УПСК» та пропонував подати заяву, щоб він отримав страхову виплату в розмірі орієнтовно 12-12 тисяч грн. Розуміючи, що сума страхового відшкодування явно занижена, від такої пропозиції ОСОБА_1 відмовився і почав пошук незалежного оцінювача. В зв`язку з початком широкомасштабної агресії рф, ОСОБА_1 , як військовослужбовець, був задіяний за межами м. Києва, тому лише 19 липня 2022 року зміг укласти договір з суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 про визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 , яку провів оцінювач ОСОБА_5 . Вартість виконаних робіт становить 3700 грн.

11 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування, до якого додав копію звіту № 0555-VV про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 20 липня 2022 року, складеного оцінювачем ОСОБА_5 . Відповідно до звіту, вартість відновлювального ремонту автомобіля Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 з врахуванням ПДВ 20 % на запчастини та матеріали становить 107618,59 грн. Вартість відновлювального ремонту з врахуванням його фізичного зносу станом на 20 липня 2022 року становить 53354,49 грн. Вартість матеріального збитку становить 53354,49 грн.

16 грудня 2022 року уповноваженою особою ПрАТ «УПСК» без погодження з позивачем та без проведення експертизи на власний розсуд складено та підписано страховий акт. Тільки 24 січня 2023 року ПрАТ «УПСК» перерахував ОСОБА_1 24211,72 грн. страхових виплат. Будь-яка інформація, в тому числі про часткове або повне виконання зобов`язань згідно полісу, від ПрАТ «УПСК» позивачу в період з 16 грудня 2022 року до отримання відзиву на позов не надходила.

Недобросовісна поведінка відповідача, який не узгодив з позивачем розмір страхового відшкодування та не повідомив про повне або часткове виконання деліктного зобов`язання, як суб`єкта страхової діяльності, не відповідає вимогам ЦК України та спеціального закону в сфері страхової діяльності, в зв`язку з чим ОСОБА_6 вважає, що до ПрАТ «УПСК» слід застосувати штрафні санкції, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 36.5 ст. 36 Закону, з 16 березня 2023 року.

Також ОСОБА_1 спричинено моральну шкоду, оскільки ПрАТ «УПСК» недобросовісно вів себе після повідомлення про настання страхового випадку, не повідомив про результати розрахунку відповідно до ремонтної калькуляції від 28 січня 2022 року, створив штучні перепони для своєчасної та повної виплати страхового відшкодування, що змусило позивача шукати спеціалістів для проведення оцінки пошкоджень автомобіля, тривалий час не здійснювати ремонт, звертатися за правовою допомогою до адвоката. Позивач витратив велику кількість вільного часу на реалізацію законного права на відшкодування шкоди, в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу його життя перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями. Враховуючи постійну присутність психологічно травмуючого фактору (неправомірних дій відповідача), користуючись принципами розумності і справедливості, спричинену моральну шкоду оцінює в розмірі 8000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 , як винна в ДТП особа, зобов`язаний відшкодувати спричинені збитки позивачу за виключенням страхового відшкодування, яке виплачує ПрАТ «УПСК», без урахування ПДВ, у розмірі 45832,25 грн., оскільки ОСОБА_1 проводив ремонт транспортного засобу власними силами, які обчислюються як різниця вартості складових між їх повною вартістю 77520,14 грн. мінус 30 % вартості, яку сплачує ПрАТ «УПСК», або 18604,83 грн. = 58915,31 грн. - 20 % ПДВ або 11783,06 грн. = 47132,25 грн. - 1300 грн. франшизи = 45832,25 грн.

Також, враховуючи неправомірні дії ОСОБА_3 , які спричинили дорожньо-транспортну пригоду і пошкодили транспортний засіб ОСОБА_1 , що призвело до незручностей у його житті, користуючись принципами розумності і справедливості, спричинену такими діями моральну шкоду оцінює в розмірі 4000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року в позові відмовлено.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року вирішено питання про розподіл судових витрат, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УПСК» витрати на професійну правничу (правову)допомогу в розмірі 10000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника Гуріна Ю.М. , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ПрАТ «УПСК» на свою користь в рахунок відшкодування вартості відновлювального ремонту 53354,49 грн. з урахуванням раніше виплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 24211,72 грн., грошові кошти в розмірі 21338,37 грн. основного боргу страхового відшкодування, 191,53 грн. інфляційних втрат, 4611,63 грн. пені. всього 25746,60 грн., а також 8000 грн. компенсації завданої моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_3 на свою користь в рахунок відшкодування шкоди в зв`язку з пошкодженням автомобіля з урахуванням виплаченого та нарахованого страхового відшкодування в розмірі 45550,09 грн. та сплаченої франшизи в розмірі 1300 грн., грошові кошти в розмірі 45832,25 грн., а також 4000 грн. компенсації завданої моральної шкоди; скасувати додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року в зв`язку з його незаконністю та необґрунтованістю та ухвалити нове рішення, в якому здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з проведенням робіт з визначення розміру збитків, нанесених власнику пошкодженого транспортного засобу, в розмірі 3700 грн.; солідарно стягнути з ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір 1073,60 грн. та 1610,40 грн., всього 2684 грн., солідарно стягнути з ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з отриманням правничої допомоги, в розмірі 10000 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилався на те, що ним вчинено всі дії, які вимагалися від нього законодавством як особи, що стала учасником страхового випадку, передбачені ст. 33, 33-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Згідно наданої ПрАТ «УПСК» до відзиву копії ремонтної калькуляції, визначено вартість відновлювального ремонту в розмірі 48588,42 грн., обчислено коефіцієнт його зносу в розмірі 0,6599, з урахуванням якого та франшизи 1300 грн., нараховано страхове відшкодування 24211,72 грн. Однак, з незрозумілих причин, уповноважені особи ПрАТ «УПСК» не повідомили позивача про наявність зазначеного документу. Інформація про будь-які інші дії, спрямовані ПрАТ «УПСК» на добровільне виконання деліктного зобов`язання - виплати страхового відшкодування до 11 грудня 2022 року не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи. Зі слів відповідача, від працівників відповідача йому надходила безпідставна усна пропозиція про виплату страхового відшкодування в розмірі 12-13 тисяч грн., на яку він не погодився. Про наявність у ПрАТ «УПСК» ремонтної калькуляції позивачу стало відомо тільки після отримання відзиву на позовну заяву, тобто 15 липня 2023 року.

На переконання позивача, зазначені дії ПрАТ «УПСК» фактично унеможливлювали подання позивачем обґрунтованої заяви про отримання страхового відшкодування у визначений п. 35.1 ст. 35 Закону 30-денний строк.

Щоб захистити свої права, ОСОБА_1 змушений був відкласти на невизначений термін питання про ремонт пошкодженого автомобіля, розпочати пошук спеціалістів для проведення незалежного оцінювання вартості відновлювального ремонту та спричинення майнової шкоди і не проводив ніяких дій з ремонту до його повторного огляду 19 липня 2022 року. 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія рф і позивач як військовослужбовець був тривалий час задіяний за межами м. Києва, тому лише 19 липня 2022 року зміг укласти договір з суб`єктом оціночної діяльності, який 19 липня 2022 року провів огляд транспортного засобу та 20 липня 2022 року склав звіт № 0555-VV, згідно якого вартість відновлювального ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ на запчастини та матеріали станом на 19 липня 2023 року складав 107618,59 грн., з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу - 53354,49 грн. Вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля станом на 19 липня 2022 року, складала 53354,49 грн. Позивач сплатив суб`єкту оціночної діяльності вартість проведених робіт 3700 грн.

Вказував, що ст. 22 або 29 Закону не містить вимоги, що витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, мають обчислюватися та відшкодовуватися на дату настання страхового випадку. ПрАТ «УПСК» обчислив та склав ремонтну калькуляцію станом на 03 січня 2022 року, а позивач станом на 29 червня 2022 року. З наведених причин позивач не погоджується з правовою позицією відповідача, що огляд транспортного засобу проведений та звіт складений на замовлення позивача майже через півроку після страхового випадку, тому його дані не можуть бути використані для сплати страхового відшкодування.

01 листопада 2022 року представником позивача до ПрАТ «УПСК» було направлено адвокатський запит щодо стану розгляду страхового випадку, до якого додано копію звіту від 20 липня 2022 року. 16 грудня 2022 року уповноваженою особою ПрАТ «УПСК» без будь-якого погодження з позивачем та без проведення експертизи, складено та підписано страховий акт, в якому вартість запчастин та курс валюти обчислено станом на 03 січня 2022 року, та визначено вартість відновлювального ремонту в розмірі 48588,42 грн. без ПДВ. Посилаючись на п. 35.3 ст. 35 Закону, вказував, що будь-яка інформація, в тому числі про часткове або повне виконання зобов`язань щодо полісу, від ПрАТ «УПСК» позивачу в період з 16 грудня 2022 року до отримання відзиву на позов 15 липня 2023 року не надходила.

На думку позивача, ПрАТ «УПСК» при розгляді заяви позивача від 11 грудня 2022 року порушив вимоги п. 36.2 ст. 36 Закону, оскільки не повідомив про наявність ремонтної калькуляції від 28 січня 2022 року, не узгодив з позивачем розмір страхового відшкодування, а 16 грудня 2022 року на власний розсуд визначив розмір страхового відшкодування, а згодом не повідомив у встановленому порядку про повне або часткове виконання перед ним деліктного зобов`язання.

Щодо позовних вимог до ПрАТ «УПСК», вказував, що відповідач під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 11 грудня 2022 року порушив вимоги Закону, оскільки не узгодив з ним суму страхового відшкодування 16 грудня 2022 року, на власний розсуд визначив його розмір, не повідомив у встановленому порядку про повне або часткове виконання деліктного зобов`язання, тому до ПрАТ «УПСК» слід застосувати штрафні санкції, передбачені законодавством, з 16 березня 2023 року, після 90 днів з дня отримання заяви позивача, тобто з 16 грудня 2022 року.

Посилався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 16 травня 2018 року в справі № 14-16цс18 щодо застосування ст. 625 ЦК України до порушення грошових зобов`язань. Вважав, що прострочення виконання зобов`язання розпочалося з 16 березня 2023 року, тому при розрахунку інфляційних втрат при подачі уточненої позовної заяви враховувався індекс інфляції за квітень-липень 2023 року. За розрахунками позивача, ПрАТ «УПСК» за прострочення виконання грошового зобов`язання в період з 16 березня 2023 року по 23 серпня 2023 року має сплатити позивачу 191,53 грн. інфляційних втрат та 4611,43 грн. пені. Загальна заборгованість ПрАТ «УПСК» перед позивачем станом на 23 серпня 2023 року складала: 21338,37 грн. боргу з виплати страхового відшкодування, 191,53 грн. інфляційних втрат + 4611,63 грн. пені = 25746,60 грн. 24 серпня 2023 року, з урахуванням відзиву ПрАТ «УПСК» та наданих ним матеріалів, які були відсутні у позивача на момент подання первісного позову до подання відзиву ПрАТ «УПСК», позивачем відповідно до ст. 49 ЦПК України подано заяву про уточнення позовних вимог до ПрАТ «УПСК».

Щодо стягнення моральної шкоди з ПрАТ «УПСК», вказував, що відповідач після повідомлення про настання страхового випадку вів себе недобросовісно, вчасно не повідомив про результати розрахунку розміру страхового відшкодування, згідно ремонтної калькуляції від 28 січня 2022 року, чим створив штучні перепони для своєчасної та повної виплати страхового відшкодування, і зазначені неправомірні дії відповідача змусили позивача хвилюватись, шукати спеціалістів для проведення оцінки пошкоджень автомобіля, тривалий час не здійснювати ремонт автомобіля, звертатися за правничою допомогою. Наразі позивач витрачає велику кількість вільного часу на реалізацію законного права на відшкодування шкоди в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу його життя перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_3 , вказував, що після подання позивачем у первинній редакції позовної заяви, ОСОБА_3 добровільно сплачено франшизу в розмірі 1300 грн., про що сторонами складено письмову розписку. У відповіді на позов ОСОБА_3 вважав, що всі витрати, пов`язані з ремонтом транспортного засобу, має відшкодовувати ПрАТ «УПСК», оскільки цивільна відповідальність транспортного засобу застрахована в розмірі 130000 грн. і цієї суми достатньо для покриття всіх витрат позивача. Не погоджувався з такою позицією, оскільки згідно діючого законодавства страховик відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. На переконання позивача, ОСОБА_3 зобов`язаний відшкодувати спричинені збитки позивачу за виключенням страхового відшкодування, яке виплачує ПрАТ «УПСК», без урахування ПДВ, у розмірі 45832,25 грн., оскільки він проводив ремонт транспортного засобу власними силами, які обчислюються як різниця вартості складових між їх повною вартістю 77520,14 грн. мінус 30 % вартості, яку сплачує ПрАТ «УПСК», або 18604,83 грн. = 58915,31 грн. - 20 % ПДВ або 11783,06 грн. = 47132,25 грн. - 1300 грн. франшизи = 45832,25 грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат з ОСОБА_3 вказував, що внаслідок недобросовісної поведінки ПрАТ «УПСК» позивач був позбавлений можливості сформулювати належним чином точні позовні вимоги до ОСОБА_3 , тому позовні вимоги до відповідача у заяві від 24 серпня 2023 року про стягнення інфляційних втрат не заявлялися.

Щодо стягнення моральної шкоди з ОСОБА_3 , вказував, що враховуючи неправомірні дії ОСОБА_3 , які спричинили ДТП, пошкодили транспортний засіб позивача, що призвело до незручностей у його житті, керуючись принципами розумності та справедливості, спричинену йому моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 4000 грн.

Підсумовував, що на його думку, ПрАТ «УПСК» мають бути в повному обсязі відшкодовані витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, штрафні санкції, моральна шкода та судові витрати, а ОСОБА_3 зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, спричинену моральну шкоду та солідарно з ПрАТ «УПСК» судові витрати, за виключенням оплати послуг оцінювача шкоди.

Щодо порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважав, що судом не дотримано вимоги ст. 213, 229, 235 ЦПК України щодо безпосереднього дослідження доказів у справі, ст. 242 ЦПК України щодо проведення судових дебатів.

Вказував, що ОСОБА_1 у позовній заяві від 24 серпня 2023 року і раніше не ставив вимог до відповідачів про стягнення страхового відшкодування та збитків з врахуванням ПДВ, оскільки ремонт транспортного засобу проводив власними силами. В описовій частині рішення зазначено, що позовні вимоги до ПрАТ «УПСК» складають 87106,87 грн. страхового відшкодування, 5000 грн. моральної шкоди, 1850 грн. за проведення робіт з визначення розміру збитків. У позовній заяві від 24 серпня 2023 року позовні вимоги до ПрАТ «УПСК» складали: 25746,60 грн. страхового відшкодування, 8000 грн. моральної шкоди, 3700 грн. компенсації за оплату робіт з визначення розміру збитків. Суд залишив без уваги правову позицію позивача про зловживання зі сторони ПрАТ «УПСК» та порушення вимог Закону, та дійшов помилкового висновку про те, що у ПрАТ «УПСК» відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем звіт від 20 липня 2022 року, оскільки Законом передбачений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку. З наведених підстав суд безпідставно не взяв до уваги звіт від 20 липня 2022 року про нарахування вартості відновлювального ремонту, а взяв до уваги ремонтну калькуляцію від 28 січня 2022 року.

Вважав, що судом першої інстанції зроблено помилковий висновок про відсутність у ОСОБА_3 обов`язку відшкодовувати спричинені позивачу збитки, оскільки відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише при умові, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Посилався на правові висновки Верховного Суду в постановах від 15 жовтня 2020 року в справі № 755/7666/19, від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17, Верховного Суду України в постанові від 02 грудня 2015 року в справі № 6-691цс15.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів, вважав, що суд дійшов помилкового висновку та відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчили би про протиправні дії відповідачів по відношенню до позивача, наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та шкодою, на яку посилається позивач, та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості.

Вважав, що вказаний висновок не відповідає матеріалам справи, оскільки позивачем в заяві про уточнення позовних вимог від 24 серпня 2023 року аргументовано висловлені позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди і детально описані неправомірні дії відповідачів, які мали негативні наслідки для позивача, що підтверджується наявними матеріалами справи.

Щодо незаконності та необґрунтованості додаткового судового рішення від 04 червня 2024 року, вказував, що судом першої інстанції без виклику сторін було ухвалено додаткове рішення. Однак у заяві від 26 лютого 2024 року, підписаної представником ПрАТ «УПСК», та у накладній пошти невірно зазначено адресу місця проживання позивача, в зв`язку з чим останній не отримав і не міг отримати поштовим зв`язком зазначену заяву і додані до неї документи, був позбавлений можливості належним чином висловити своїх зауваження та заперечення щодо обґрунтованості розміру судових витрат відповідача, висловити свою позицію щодо наміру взяти участь в розгляді заяви по суті в судовому засіданні. Суд, не перевіривши зазначену обставину, 04 червня 2024 року необґрунтовано скористався право провести судового засідання без виклику сторін, чим було порушено принципи цивільного судочинства гласності і відкритості судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, змагальності сторін.

Від відповідача ПрАТ «УПСК» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, наводив власні спростування доводів апеляційної скарги.

В судове засідання 30 жовтня 2024 року з`явився представник позивача ОСОБА_1 - Гурін Ю.М. , представник відповідача ПрАТ «УПСК» Дяченко В.О. подав заяву про розгляд справи без його участі, відповідач ОСОБА_3 повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через свого представника ОСОБА_7 , якому направлено судову повістку-повідомлення та копію апеляційної скарги на зазначену ним електронну адресу.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до п. 2, 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, виконувати процесуальні дії у встановлений законом або судом строк та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, передумовою якого є не відсутність учасників справи, а неможливість вирішення спору в судовому засіданні (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 25 червня 2024 року в справі № 359/6678/19, провадження № 61-17877св23).

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції та додаткове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідають.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 є власником автомобіля Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а. с. 14 т 1).

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року в справі № 761/5612/22 встановлено, що 21 січня 2022 року о 19:10 в м. Києві по вул. Старовокзальній, 13 ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_1 , при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого відбулось зіткнення вказаних автомобілів, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Таким чином, ОСОБА_3 своїми діями порушив вимоги п. 10.3 ПДР, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачено ст. 124 КУпАП (а. с. 15 т. 1).

25 січня 2022 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ «УПСК» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка відбулася 21 січня 2022 року о 19:10 в м. Києві на перехресті вул. Старовокзальна та Жилянська (а. с. 73 - 74 т. 1).

Станом на дату дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР/9704729, зі страховою сумою на одного потерпілого 130000 грн. за шкоду, заподіяну майну (а. с. 69 т. 1).

25 січня 2022 року аварійним комісаром ОСОБА_9 оглянуто автомобіль Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 та складено протокол огляду транспортного засобу за підписом аварійного комісара та довіреної особи власника ОСОБА_1 (а. с. 75 - 76 т. 1), а також зроблено фотографії пошкодженого транспортного засобу (а. с. 77 - 81 т. 1), складено ремонтну калькуляцію в спеціалізованому програмному забезпеченні системи Audatex 9704729_SG (а. с. 85 - 87 т. 1), розраховано коефіцієнт фізичного зносу КТЗ (а. с. 88 т. 1).

19 липня 2022 року ОСОБА_1 уклав договір № 0555-VV з ФОП ОСОБА_4 щодо проведення оцінки транспортного засобу для визначення матеріальних збитків замовника на дату оцінки, вартість виконаних робіт сторони узгодили в розмірі 3700 грн., які були сплачені ОСОБА_1 (а. с. 16 т. 1).

19 липня 2022 року ФОП ОСОБА_4 проведено огляд автомобіля в присутності його власника ОСОБА_8 та складено протокол технічного огляду КТЗ (а. с. 17 т. 1).

Згідно звіту № 0555-VV про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ, складеного ФОП ОСОБА_4 20 липня 2022 року, значення коефіцієнту фізичного зносу прийнято за 0,70, вартість відновлювального ремонту КТЗ (із врахуванням ПДВ 20 % на запчастини та матеріали) становить 107618,59 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням фізичного зносу та ВТВ - 53354,49 грн., вартість матеріального збитку - 53354,49 грн. (а. с. 19 т. 1).

01 листопада 2022 року направлено адвокатський запит на адресу ПрАТ «УПСК» щодо того, чи була застрахована станом на 21 січня 2022 року у ПрАТ «УПСК» цивільна відповідальність перед третіми особами автомобіля Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_1 , яку суму страхового відшкодування за заявою ОСОБА_1 планується виплатити в зв`язку зі страховим випадком. До запиту додано, серед іншого, копію звіту № 0555-VV про оцінку вартості збитку від 20 липня 2022 року (а. с. 26 - 27 т. 1).

11 листопада 2022 року ПрАТ «УПСК» направило відповідь на даний запит, повідомлено, що станом на 21 січня 2022 року цивільно-правова відповідальність осіб, які на законних підставах володіють транспортним засобом Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «УПСК» за полісом ОСЦПВВНТЗ № АР/9704729. Також повідомлено, що представником ПрАТ «УПСК» на виконання вимог п. 34.2 ст. 34 Закону № 1961-ІV було проведено огляд транспортного засобу Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 та складено протокол огляду транспортного засобу від 25 січня 2022 року. Зазначено, що на сьогодні ПрАТ «УПСК» не розрахувало суму страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, оскільки відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-ІV для отримання страхового відшкодування потерпілий має подати заяву про страхове відшкодування. Згідно приписів п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-ІV, строк прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування або відмову у його здійсненні не повинен становить більше 90 днів з дня отримання страховиком заяви про страхове відшкодування (а. с. 28 т. 1).

01 листопада 2022 року ОСОБА_1 також подав заяву до ОСОБА_3 , в якій повідомив, що відповідно до звіту № 0555-VV про оцінку вартості збитку від 20 липня 2022 року вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 107618,59 грн., в порядку досудового врегулювання спору просив повідомити, чи згоден ОСОБА_3 добровільно виплатити різницю між нанесеною шкодою автомобілю Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 та розміром компенсації, яку виплатить страхова компанія, оплатити вартість виконаних робіт з визначення розміру збитків в розмірі 3700 грн. та витрати на правничу допомогу 1000 грн. (а. с. 29 - 30 т. 1).

Листом від 26 листопада 2022 року ОСОБА_3 надав відповідь, згідно якої його транспортний засіб Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_1 застрахований в ПрАТ «УПСК» на суму 130000 грн., яка повністю покриває зазначену у зверненні шкоду, та заперечив проти виплати розміру компенсації згідно звіту, проведеному в липні 2022 року через півроку після події та після початку воєнних дій (а. с. 31 т. 1).

11 листопада 2022 року ОСОБА_1 подав до ПрАТ «УПСК» заяву про страхове відшкодування, до якої додав, серед іншого, копію постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року в справі № 761/5612/22 та копію звіту № 0555-VV про оцінку вартості збитку від 20 липня 2022 року (а. с. 32 - 33 т. 1).

24 січня 2023 року ПрАТ «УПСК» затверджено страховий акт № 005/037/019450/22/1, згідно якого розраховано суму страхового відшкодування 24211,72 грн. (а. с. 70 т. 1).

Додатком до страхового акту № 005/037/019450/22/1 є розрахунок страхового відшкодування, згідно якого коефіцієнт фізичного зносу 0,6599, вартість відновлювального ремонту 48588,42 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу 25511,72 грн., франшиза 1300 грн., страхове відшкодування 24211,72 грн.

В розрахунку зазначено, що джерелом даних про розмір матеріального збитку є калькуляція, https://avto.pro/cart (а. с. 71 т. 1).

25 січня 2023 року ПрАТ «УПСК» здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 24211,72 грн. (а. с. 54, 72 т. 1).

18 лютого 2023 року ОСОБА_3 сплатив на користь ОСОБА_1 виплату по франшизі в розмірі 1300 грн. (а. с. 55 т. 1).

09 травня 2023 року адвокатом Гуріним Ю.М., здійснюючи представництво інтересів ОСОБА_1 , опитав ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_10 , за згодою останніх, які пояснили, що ОСОБА_5 здійснює оціночну діяльність під керівництвом ФОП ОСОБА_10 ; приблизно 19 липня 2022 року було проведено оціночну процедуру з фіксацією в протоколі огляду механічних пошкоджень транспортного засобу Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 , з урахуванням виявлених пошкоджень складено ремонтну калькуляцію, яка включала в себе розрахунок затрат на зняття пошкоджених та встановлення нових деталей, їх фарбування, вартість придбання та використання фарби, матеріалів та деталей до цього автомобіля. В результаті обчислень ОСОБА_5 встановлено загальну вартість автомобіля, вартість відновлювального ремонту з врахуванням ПДВ та фізичного зносу (а. с. 56 - 57 т. 1).

У відповіді на відзив ОСОБА_1 повідомлено, що транспортний засіб Alfa Romeo д.н.з. НОМЕР_2 на момент подання позовної заяви відремонтовано за власні кошти позивача у своїх знайомих, тому точну суму витрат за його ремонт повідомити неможливо (а. с. 99 т. 1).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене вина водія ОСОБА_3 , який керував автомобілем Ssang Yong д.н.з. НОМЕР_1 , у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, є доведеною згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 25 травня 2022 року в справі № 761/5612/22 і ніким не заперечена.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, страховик відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на підставі спеціальної норми п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу в межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, а різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі ст. 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Згідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

В позові зазначено, судом встановлено і сторонами не заперечується, що страхове відшкодування потерпілому в ДТП ОСОБА_1 в розмірі 24211,72 грн. виплачено йому 25 січня 2023 року ПрАТ «УПСК», з якою винним в ДТП ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за заявою позивача від 11 грудня 2022 року.

Згідно п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єктами оціночної діяльності є суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі.

За положеннями частини другої статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 4.1 - 4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, оцінка КТЗ передбачає урахування технічних, технологічних характеристик та особливостей об`єкта оцінки, умов його експлуатації, обслуговування та зберігання, технічного стану на підставі відповідної технічної, довідкової, облікової документації та обстежень.

Виходячи з мети оцінки здійснюються всі процедури в межах методів оцінки, визначених цією Методикою. У разі визначення неринкової бази оцінки звіт (акт) чи висновок має містити перелік можливих обмежень щодо застосування результатів оцінки.

За результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ. У разі проведення автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження) за результатами здійснення відповідних досліджень експерт складає висновок експерта або інший документ, передбачений законодавством (далі - висновок експерта).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем у передбачений законом строк було організовано огляд транспортного засобу, про що складено відповідний акт огляду та здійснено страхове відшкодування, при цьому позивач не навів належні та допустимі докази, за яких суд має взяти до уваги звіт позивача, як обґрунтування розміру завданого матеріального збитку, а не взяти до уваги звіт, складений на замовлення ПрАТ «УПСК».

Разом із тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що докази складення будь-якого звіту про оцінку шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , на замовлення ПрАТ «УПСК» в матеріалах справи відсутні, відповідач ПрАТ «УПСК» на наявність власних звітів про оцінку шкоди не посилався, а натомість у процесуальних заявах по суті справи визнавав, що шкоду розраховано на підставі ремонтної калькуляції в спеціалізованому програмному забезпеченні системи «Audatex», яка Методикою автотоварознавчої експертизи віднесена до автоматизованих програм, на підставі яких здійснюється розрахунок вартості відновлювального ремонту.

Дані обставини підтверджуються також розрахунком страхового відшкодування, який є додатком до страхового акту № 005/037/019450/22/1, в якому зазначено, що джерелом даних про розмір матеріального збитку є калькуляція, https://avto.pro/cart (а. с. 71 т. 1).

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що ПрАТ «УПСК» не надав доказів, що розрахунок шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , був здійснений на підставі ремонтної калькуляції саме суб`єктом оціночної діяльності.

Виходячи з вищевикладеного, судом першої інстанції не враховано, що страхове відшкодування, здійснене ПрАТ «УПСК», виплачено без проведення експертизи всупереч п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено можливість проведення такої виплати виключно в тому разі, коли страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Крім того, страховиком протягом трьох робочих днів з дня відповідного рішення не направлено ОСОБА_1 письмове повідомлення про прийняте рішення.

ОСОБА_1 у позові наполягав, і відповідачем даних обставин не спростовано, що згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування з ПрАТ «УПСК» вони не дійшли, і саме це обумовило його звернення до суб`єкта оціночної діяльності для самостійного визначення заподіяної йому шкоди.

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до п. 35.3 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, якій подається заява про страхове відшкодування, зобов`язана надавати консультаційну допомогу заявнику під час складення заяви і на вимогу заявника зобов`язана ознайомити його з відповідними нормативно-правовими актами, порядком обчислення страхового відшкодування (регламентної виплати) та документами, на підставі яких оцінено розмір заподіяної шкоди.

Всупереч наведених вимог закону, ПрАТ «УПСК» у відповідь на адвокатський запит від 01 листопада 2022 року повідомив представника позивача лише про складення протоколу огляду транспортного засобу, приховавши обставини складення ремонтної калькуляції від 28 січня 2022 року № 9704729_SG (а. с. 28 т. 1).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Заперечуючи проти звіту № 0555-VV від 20 липня 2022 року, складеного на замовлення позивача, та вважаючи даний звіт недостовірним та недостатнім доказом, оскільки визначення матеріальної шкоди було проведено не на дату завдання шкоди, а на дату оцінки через шість місяців після дорожньо-транспортної пригоди, відповідач ПрАТ «УПСК», маючи у власному розпорядженні необхідні документи - протокол огляду транспортного засобу, фотознімки до протоколу огляду та ремонтну калькуляцію від 28 січня 2022 року № 9704729_SG, не надав висновок експерта, складений на власне замовлення, не звернувся до суду з клопотанням про призначення судової автотоварознавчої експертизи, також з відповідними клопотаннями не звертався відповідач ОСОБА_3 , і таким чином відповідачі не спростували розмір заподіяної позивачеві шкоди, на підтвердження якого останнім було надано звіт суб`єкта оціночної діяльності, що є їх процесуальним обов`язком.

Згідно правових висновків Верховного Суду в постанові від 25 травня 2022 року у справі № 753/1908/15-ц, виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів справедливості, добросовісності та розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Враховуючи наведене та відсутність звіту суб`єкта оціночної діяльності, складеного за замовленням ПрАТ «УПСК», апеляційний суд не може погодитися з передчасними та помилковими висновками суду першої інстанції, що у відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем висновок, оскільки законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потерпілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитку.

Також апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині відмови в позові до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди в повному обсязі, оскільки різницю між реальними збитками і сумами в межах ліміту відповідальності на підставі ст. 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Висновки суду першої інстанції, що сума страхового відшкодування за полісом повністю покриває майнові втрати позивача, понесені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, враховуючи, що страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування, і вимоги позивача до ОСОБА_3 є необґрунтованими, не ґрунтуються на вимогах ст. 1194 ЦК України, оскільки відмовляючи в позові, суд першої інстанції не вирішив питання щодо стягнення з винуватця на користь позивача різницю між виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, визначеною ПрАТ «УПСК», викликану у тому числі законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахування зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.

Виходячи з предмету спору та заявлених позовних вимог, відмова в задоволенні позовних вимог, заявлених до ПрАТ «УПСК», не може мати наслідком відмову в позові щодо іншого відповідача - винної особи, оскільки це суперечить нормам матеріального права, порушує норми процесуального права та не забезпечує ефективний спосіб захисту порушеного права позивача.

Крім того, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції, що позивач не довів незаконність дій відповідачів, причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу моральною шкодою та діями з боку відповідачів, не надав жодних доказів завдання йому моральної шкоди та не обґрунтовано її розмір, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Такі висновки суду є суперечливими, оскільки не узгоджуються зі встановленими судом обставинами, що водій ОСОБА_3 порушив п. 10.3 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, та визнаний винним у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , одержав механічні ушкодження.

Судом першої інстанції також не було застосовано положення ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Таким чином, знищення чи пошкодження майна, яким позивач ОСОБА_1 володів на законній підставі, прямо передбачено ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України як підстава для відшкодування моральної шкоди потерпілій особі.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Відтак, оскільки участь у дорожньо-транспортній пригоді, пошкодження власного майна, необхідність шукати спеціалістів для проведення оцінки пошкоджень автомобіля, звертатися за правовою допомогою до адвоката безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, висновки суду першої інстанції щодо ненадання позивачем будь-яких доказів на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди є безпідставними.

Апеляційний суд також враховує доводи апеляційної скарги, що судом не дотримано вимоги ст. 213, 229, 235 ЦПК України щодо безпосереднього дослідження доказів у справі, ст. 242 ЦПК України щодо проведення судових дебатів.

Відповідно до ст. 213, 229, 235 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Письмові докази, у тому числі протоколи їх огляду, складені за судовим дорученням або в порядку забезпечення доказів, за клопотанням учасника справи оголошуються в судовому засіданні або пред`являються йому, а в разі необхідності - також свідкам, експертам, спеціалістам чи перекладачам для ознайомлення. Учасники справи можуть давати свої пояснення з приводу цих доказів або протоколу їх огляду. Учасниками справи з приводу зазначених доказів можуть ставитися питання свідкам, а також експертам, спеціалістам.

Відповідно до ст. 242 ЦПК України у судових дебатах виступають з промовами (заключним словом) учасники справи. У цих промовах можна посилатися лише на обставини і докази, досліджені в судовому засіданні.

Дійсно, з протоколу судового засідання від 22 лютого 2024 року (а. с. 199 т. 1) вбачається, що судом першої інстанції було заслухано думку сторін щодо позовних вимог, після чого, без дослідження доказів та проведення судових дебатів, суд видалився до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови є самостійною підставою для скасування як похідного додаткового рішення суду першої інстанції від 04 червня 2024 року, яким вирішено питання про судові витрати на правничу допомогу.

Також, перевіряючи наявність порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом встановлено, що оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року в даній справі ухвалене за результатами розгляду справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, тому відповідно до вимог ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення повинно було ухвалюватися у такому самому порядку, що й первісне судове рішення.

На порушення наведеного суд першої інстанції розглянув заяву ПрАТ «УПСК» про ухвалення додаткового рішення в порядку письмового провадження без повідомлення сторін, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного додаткового судового рішення відповідно до приписів пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України про розгляд справи за відсутності учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час та місце засідання суду, оскільки в спірному випадку таке повідомлення було обов`язковим.

Схожі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року в справі № 758/6777/21(провадження № 61-6490св23).

Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «УПСК», апеляційний суд виходить із того, що позивачем 11 грудня 2022 року було подано до ПрАТ «УПСК» заяву про страхове відшкодування, до якої додано копію звіту № 0555-VV від 20 липня 2022 року, проте відповідач, не погодивши з позивачем розмір страхового відшкодування, без проведення експертизи здійснив виплату страхового відшкодування, визначивши на власний розсуд його розмір 24211,72 грн., чим порушив п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

На підтвердження розміру заподіяної майнової шкоди ОСОБА_1 надано звіт № 0555-VV про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 20 липня 2022 року, згідно вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням ПДВ 20 % на запчастини та матеріали складає 107618,59 грн., вартість відновлювального ремонту КЗТ з урахуванням фізичного зносу та ВТВ складає 53354,49 грн., вартість матеріального збитку складає 53354,49 грн.

В дослідницькій частині висновку зазначено, що вартість відновлювально-ремонтних робіт складає 14332,50 грн., вартість необхідних для ремонту матеріалів 15765,95 грн., вартість складових (деталі, вузли та агрегати), підлягаючих заміні - 77520,14 грн. (а. с. 24 т. 1 зворот).

Відповідно до ремонтної калькуляції вартість матеріалів склала 14215,55 грн., вартість запчастин 79070,54 грн., з яких 1550,40 грн. - малоцінні деталі (а. с. 102 т. 1).

Відповідачами розмір майнової шкоди, визначеної у звіті № 0555-VV від 20 липня 2022 року, належними та допустимими доказами не спростовано, в зв`язку з чим апеляційний суд, виходячи з принципів змагальності цивільного судочинства, справедливості, добросовісності та розумності, приймає даний звіт як належний, допустимий, достовірний та достатній доказ.

З аналізу вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 988 ЦК України можна дійти висновку, що визначення розміру страхового відшкодування підлягає з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні.

Згідно ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Апеляційний суд враховує, що позивачем не надано доказів проведення відновлювальних робіт пошкодженого транспортного засобу та їх вартості, відтак розмір страхового відшкодування підлягає зменшенню на суму податку на додану вартість.

Таким чином, для визначення суми страхового відшкодування з врахуванням звіту № 0555-VV від 20 липня 2022 року необхідно вирахувати фізичний знос та ПДВ на запчастини і матеріали та франшизу.

Фізичний знос вираховується із запчастин, що підлягають заміні, тобто з суми 77520,14 грн.

Отже, вартість запчастин із зносом та за мінусом ПДВ складає: 77520,14 - 70 % - ПДВ = 19380,04 грн.

15765,95 грн. (вартість необхідних для ремонту матеріалів) - ПДВ = 13138,33 грн. (матеріали з вирахуванням ПДВ).

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування, яке підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 , становить 19380,04 (вартість запчастин із зносом 70 % та з вирахуванням ПДВ) + 14332,50 (вартість відновлювально-ремонтних робіт) + 13138,3 (матеріали з вирахуванням ПДВ) - 1300 (франшиза) - 24211,72 (сума раніше сплаченого страхового відшкодування) = 21339,12 грн.

Разом із тим, оскільки позивач просив стягнути з ПрАТ «УПСК» 21338,37 грн., апеляційний суд, діючи в межах заявлених вимог, стягує майнову шкоду саме в такому розмірі.

Також, враховуючи, що розмір заподіяної позивачу майнової шкоди визначено на підставі звіту № 0555-VV від 20 липня 2022 року, витрати позивача в розмірі 3700 грн., понесені ним за складання даного звіту, підлягають стягненню з ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 .

Доводи відповідача ПрАТ «УПСК» у відзиві на апеляційну скаргу, що потерпілий у ДТП може вимагати компенсувати витрати на проведення експертизи лише у разі, якщо представник страховика не направить свого представника на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, однак у даному разі представником ПрАТ «УПСК» огляд пошкодженого транспортного засобу був здійснений у межах 10 робочих днів з моменту настання повідомлення ДТП, відхиляються апеляційним судом як необґрунтовані, з огляду на те, що експертиза на замовлення ПрАТ «УПСК» так і не була проведена, і позивач був змушений звертатися до суб`єкта оціночної діяльності та визначати розмір шкоди самостійно.

Апеляційний суд враховує, що заява позивача про виплату страхового відшкодування датована 11 грудня 2022 року, отримана відповідачем 12 грудня 2022 року, і відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк виплати страхового відшкодування не повинен складати більше 90 днів з дня подання потерпілим заяви про страхове відшкодування, який в даному випадку з урахуванням вихідних днів спливає 14 березня 2022 року.

Відповідно до п. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Оскільки страховик станом на 14 березня 2022 року не здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі, в зв`язку з чим у нього виникло зобов`язання по сплаті 21338,37 грн., апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь відповідача, відповідно до позовних вимог, за період з 16 березня 2023 року по 27 липня 2023 року нараховану на суму заборгованості 21338,37 грн. пеню в розмірі 4611,43 грн. на підставі п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Правильність даного розрахунку не спростовано доводами апеляційної скарги і зустрічного контррозрахунку не надано.

Разом із тим, у задоволенні вимог про стягнення збитків від інфляції за період з 16 березня 2023 року по 23 серпня 2023 року в розмірі 191,53 грн. відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання перед позивачем по сплаті страхового відшкодування, виконаного відповідачем не в повному обсязі, апеляційний суд відмовляє, оскільки сукупний індекс інфляції за період з 16 березня 2023 року по 23 серпня 2023 року становить (100.2 : 100) x (100.5 : 100) x (100.8 : 100) x (99.4 : 100) x (98.6 : 100) = 0.994850, тобто інфляційне збільшення становить від`ємне число -109,89 грн.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_3 на його користь майнової шкоди, які позивач просив стягнути в розмірі 45832,25 грн., апеляційний суд виходить із того, що згідно звіту № 0555-VV про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 20 липня 2022 року, вартість відновлювального ремонту КТЗ з врахуванням ПДВ 20 % на запчастини та матеріали складає 107618,59 грн., вартість відновлювального ремонту КЗТ з урахуванням фізичного зносу та ВТВ складає 53354,49 грн., вартість матеріального збитку складає 53354,49 грн.

Також апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» сума податку на додану вартість відноситься до сфери майнової відповідальності страховика у випадку документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Відтак апеляційний суд приходить до висновку, що відповідно до ст. 1194 ЦК України різниця між вартістю відновлювального ремонту 107618,59 грн., зменшена на суму ПДВ до 89682,50 грн., та розміром страхового відшкодування 21338,37 грн., яке підлягає стягненню з ПрАТ «УПСК», а також розміром страхового відшкодування 24211,72 грн., яке було раніше виплачене ПрАТ «УПСК», в розмірі 44132,41 грн., підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 з винної особи ОСОБА_3 , частково задовольнивши позов.

Також ОСОБА_1 заявлено вимоги про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди, заподіяної протиправними діями відповідача, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що трапилася з вини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 тривалий час був позбавлений можливості вільно використовувати на власний розсуд належний йому транспортний засіб, був змушений змінити звичний графік життя та користуватися громадським транспортом; витратив і витрачає велику кількість вільного часу на реалізацію законного права на відшкодування шкоди.

Крім того, ОСОБА_1 просив стягнути з ПрАТ «УПСК» на свою користь моральну шкоду, заподіяну недобросовісними діями відповідача, який не повідомив про результати розрахунку відповідно до ремонтної калькуляції, створив штучні перепони для своєчасної та повної виплати страхового відшкодування, що змусило позивача хвилюватися, шукати спеціалістів для проведення оцінки пошкоджень автомобіля, тривалий час не здійснювати ремонт автомобіля, звертатися до правовою допомогою до адвоката.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «УПСК» звертав увагу, що згідно ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, однак матеріали справи не містять жодного доказу завдання шкоди життю та здоров`ю потерпілого.

Апеляційний суд відхиляє такі доводи апеляційної скарги, оскільки позивач, обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, не посилався як на підставу своїх вимог на ушкодження здоров`я під час ДТП, а зазначав, що моральна шкода спричинена невиплатою страхового відшкодування, та посилався на загальні норми ст. 23 ЦК України, якою передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

В постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) викладено правовий висновок, згідно якого, по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (постанова Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Враховуючи викладене, а також глибину фізичних і душевних страждань, завданих ОСОБА_1 діями ОСОБА_3 у результаті пошкодження його автомобіля, участі у ДТП; додаткові незручності, викликані неможливістю користуватися транспортним засобом, необхідність вжиття додаткових зусиль та часу для організації свого життя та відновлення порушеного права, вимоги розумності та справедливості, тривалий час дії зазначених психотравмуючих факторів, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині вимог до ОСОБА_3 , стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 4000 грн. компенсації моральної шкоди.

Визначений розмір відшкодування моральної шкоди є не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб позивача, і не призведе до його безпідставного збагачення, що узгоджується з п. 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19).

В частині стягнення моральної шкоди з ПрАТ «УПСК» позов задоволенню не підлягає, враховуючи, що 25 січня 2023 року ПрАТ «УПСК» було частково здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 24211,72 грн., та оскільки позивачем не доведено, що діями даного відповідача йому було заподіяно моральну шкоду.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову, стягнувши на користь позивача з відповідача ПрАТ «УПСК»: суму недовиплаченого страхового відшкодування в розмірі 21338,37 грн., 4611,63 грн. пені, 3700 грн. витрат на складання звіту № 0555-VV про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 20 липня 2022 року, всього 29650 грн.; з відповідача ОСОБА_3 : майнову шкоду в розмірі 44132,41 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 4000 грн., всього 48132,41 грн.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає із наведених вище підстав.

Крім того, 27 лютого 2024 року відповідач ПрАТ «УПСК» засобами поштового зв`язку направив заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, зазначаючи, що в першій заяві по суті, а саме відзиві на позовну заяву, ПрАТ «УПСК» надало орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести в зв`язку з розглядом справи, в розмірі 10000 грн. На підставі ч. 1 ст. 270, ч. 8 ст. 141 просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УПСК» витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

До заяви про ухвалення додаткового рішення додано копію акту про надання правничої допомоги № 199 від 11 серпня 2023 року, копію платіжної інструкції № 162223770 від 11 серпня 2023 року, копію договору про надання правничої допомоги № 1/05 від 21 травня 2019 року, копію додаткової угоди № 4 від 21 травня 2023 року про продовження строку дії договору, докази направлення копії заяви з додатками позивачеві (а. с. 215 - 221 т. 1).

Згідно п. 3.3 договору про надання правничої допомоги № 1/05 від 21 травня 2019 року, для визначення розміру гонорару за надання правової допомоги сторонами складаються акти про надання правової допомоги. Гонорар сплачується у безготівковій формі на поточний рахунок адвокатського бюро протягом трьох днів з моменту підписання відповідного акту про надання правової допомоги.

Згідно акту про надання правничої допомоги № 199 від 11 серпня 2023 року, адвокатським бюро надано правову допомогу у вигляді формування та узгодження правової позиції з клієнтом, дослідження доказів по справі; написання, підготовка відзиву на позовну заяву; написання, підготовка заперечень на відповідь на відзив, всього 6 годин, вартістю 10000 грн.

Згідно платіжної інструкції № 162223770, 11 серпня 2023 року ПрАТ «УПСК» сплачено на рахунок адвокатського бюро «Юхименко та партнери» 10000 грн.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглядаючи заяву ПрАТ «УПСК» про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За наслідками апеляційного перегляду позовні вимоги до відповідача ПрАТ «УПСК» задоволені на 78 % (задоволено позовних вимог в розмірі 29650 грн. із заявлених до стягнення 37841,53 грн.), що пропорційно 2200 грн. витрат на правничу допомогу, понесених ПрАТ «УПСК».

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Апеляційний суд приймає до уваги, що договір про надання правничої допомоги № 1/05 від 21 травня 2019 року, додаткова угода № 4 від 21 травня 2023 року про продовження строку дії договору, акт про надання правничої допомоги № 199 від 11 серпня 2023 року, платіжна інструкція № 162223770 від 11 серпня 2023 року, існували станом на час ухвалення рішення суду першої інстанції 22 лютого 2024 року, отже знаходились в розпорядженні відповідача ПрАТ «УПСК», і він не був позбавлений можливості вчасно надати їх суду до закінчення судових дебатів у справі, при цьому поважних причин неподання цих доказів стороною відповідача не зазначено.

Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року в справі № 285/5547/21, згідно яких, у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Враховуючи, що відповідачем ПрАТ «УПСК» було подано докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат, після судових дебатів, та не обґрунтовано поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви ПрАТ «УПСК» про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат.

За подання позовної заяви ОСОБА_1 сплачено 1073,60 грн., за подання апеляційної скарги - 1610,40 грн., всього 2684 грн.

Ціна позову після уточнення ОСОБА_1 позовних вимог у вересні 2023 року становила 83973,78 грн., з яких апеляційним судом за наслідками апеляційного перегляду задоволено: до відповідача ПрАТ «УПСК» - на 78 %, до відповідача ОСОБА_3 - на 97 %.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1046,76 грн., а з відповідача ОСОБА_3 - 1301,74 грн. пропорційно до задоволення позовних вимог та апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Гуріним Юрієм Максимовичем , задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2024 року, додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 червня 2024 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (м. Київ вул. Кирилівська 40 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 ) суму недовиплаченого страхового відшкодування в розмірі 21338,37 грн., 4611,63 грн. пені, 3700 грн. витрат на складання звіту № 0555-VV про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого КТЗ від 20 липня 2022 року, всього 29650 грн., та судовий збір 1046,76 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації АДРЕСА_2 , місце проживання АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_4 ) майнову шкоду в розмірі 44132,41 грн. та компенсацію моральної шкоди в розмірі 4000 грн., всього 48132,41 грн., та судовий збір 1301,74 грн.

В решті позову ОСОБА_1 відмовити.

Заяву Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 01 листопада 2024 року.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.