ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2941/24 Провадження 2/636/1483/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Оболєнської С.А.,

за участю секретаря судового засідання Селевко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про звільнення з-під арешту спадкового нерухомого майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/7 частини будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , записи про який внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний номер обтяження: 8314947, зареєстровано: 22.12.2008) на підставі постанови АА № 280048 від 28.11.2008, ВДВС Чугуївського МРУЮ.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що її чоловікові на праві приватної сумісної власності належав житловий будинок АДРЕСА_1 . 28.04.2011 він помер. Після його смерті відкрилась спадщина на зазначений житловий будинок. Вона, як дружина спадкодавця, є спадкоємцем першої черги та фактично прийняла спадщину, тим що на момент його смерті була зареєстрована та проживала з чоловіком за адресою: АДРЕСА_1 . В лютому 2024 року вона дізналась про те, що постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ в Харківській області серії АА № 280048 від 28.11.2008 накладено обтяження у вигляді арешту на 1/7 частину будинку АДРЕСА_1 , факт накладення арешту підтверджується інформаційною довідкою від 09.02.2024 за № 365128440. Згідно листа-відповіді № 6782 від 05.03.2024 Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області вона не може отримати будь-яку інформацію або зняти арешт, у зв`язку з тим, що не є стороною виконавчого провадження. У зв`язку з тим, що постанову АА № 280048 від 28.11.2008 було реалізовано в грудні 2008 року, а ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач має підстави вважати, що виконавче провадження закрите, що вказує на те, що воно має статус завершеного, при цьому накладений арешт на майно ОСОБА_2 не скасовано. Відповідно до наявної відкритої публічної інформації, яка міститься на сайті Міністерства юстиції, такого відкритого виконавчого провадження не існує. Існування такого арешту порушує її права власника майна.

Ухвалою від 01.05.2024 справа прийнята до розгляду та провадження у ній відкрито.

Від позивача надійшла заява про підтримання позову, проханням його задовольнити та розглядати справу без її участі.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що до відділу звернулась позивач про надання інформації по виконавчим провадженням, де боржником є ОСОБА_2 , однак у відділу відсутні законні підстави для надання інформації по виконавчим провадженням відносно іншої особи, просила розглянути справу в рамках чинного законодавства.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, вивчивши відзив, заяви по суті справи, які подані учасниками справи, та всі докази в їх сукупності, і давши цим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку відповідну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Право на звернення до суду на захист цивільних прав та інтересів надано кожній особі та гарантоване, як Конституцією України, так і закріплено в ст. 4 ЦПК України та ст. 15 ЦК України. Зокрема ч.1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Майже аналогічні положення закріплено і в ст. 15 ЦК України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що 15.03.1994 позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого повторно 16.12.2014 (а.с.11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача, ОСОБА_2 , помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 07.06.2011 (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1994 ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень від 20.08.2024 постановою державного виконавця ВДВС Чугуївського МРУЮ в Харківській області серії АА № 280048 від 28.11.2008 накладено обтяження у вигляді арешту на 1/7 частину будинку АДРЕСА_1 , власник майна ОСОБА_2 , зареєстровано 17.12.2008 за № 8305826 реєстратором: Чугуївська державна нотаріальна контора, та 22.12.2008 за № 8314947 реєстратором: Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (а.с.45).

Згідно інформації Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного МРУ Міністерства юстиції за № 67820 від 05.03.2024 ОСОБА_1 відмовлено в наданні інформації щодо виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_2 , оскільки вона не є стороною виконавчого провадження (а.с.7).

Згідно інформації Чугуївського ВДВС у Чугуївському районі Харківської області Східного МРУ Міністерства юстиції за № 28292 від 08.08.2024 та № 48512 від 05.11.2024 зазначено, що державним реєстратором під час здійснення обтяження (арешт майна боржника) № 8305826 та № 8314947 не зазначені номера виконавчих проваджень, тобто неможливо ідентифікувати, в межах якого саме виконавчого провадження винесено постанову про накладення арешту на майно, постанова АА № 280048 від 28.11.2008 ВДВС Чугуївського МРУЮ знищена за закінченням строку зберігання, а відомості про них не вносились до Єдиного реєстру виконавчих проваджень. Станом на сьогодні відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_2 , немає (а.с.35,55,56).

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 391 власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Такої ж самої правової позиції дотримується і Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму Листі № № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, а саме: «Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину».

Згідно п.11 ч.1 ст. 346 ЦК України право власності ОСОБА_2 припинилося внаслідок смерті останнього. Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається державним виконавцем шляхом, зокрема: винесенням постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст.1297 ЦК України).

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження»). Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч.2 цієї статті).

Відповідно до положень ч.1 ст.18 даного Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Сторони виконавчого провадження мають право, зокрема, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому законом (ст.19 вищевказаного Закону).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

У відповідності до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Згідно частин 1,2 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд при оцінці наявних у справі доказів повинен виконувати положення ст.89 ЦПК України та враховувати висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Згідно результатів пошуку виконавчих проваджень в автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні відкриті виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_2 .

Аналізуючи в своїй сукупності та взаємозв`язку доводи та докази сторін у справі в контексті заявлених позовних вимог, з урахуванням положень статей 12,13,76,77,80,81,89 ЦПК України, суд приходить до висновку, що на даний час у Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відсутні виконавчі провадження, в межах яких було накладено арешт на майно, а саме: 1/7 частину будинку АДРЕСА_1 , яке належало за життя ОСОБА_2 , яке на даний час має намір успадкувати позивач у справі ОСОБА_1 . Однак, у зв`язку з наявністю арешту на майно позивач фактично не може скористатися своїм правом на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_2 , на відповідне спадкове майно.

Отже, на даний час, за вищевказаних та встановлених обставин, вбачаються підстави для звільнення з-під арешту нерухомого майна, зокрема, 1/7 частини будинку АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 , з метою отримання щодо нього спадкоємцем ОСОБА_1 відповідного свідоцтва про право на спадщину.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 11, 12, 13, 76-80, 81, 82, 83, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Чугуївського відділу державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: 1/7 частину будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , записи про який внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна Харківською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний номер обтяження: 8314947, зареєстровано: 22.12.2008) на підставі постанови АА № 280048 від 28.11.2008, ВДВС Чугуївського МРУЮ.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Чугуївський відділ державної виконавчої служби у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 63503, Харківська область, м. Чугуїв, вулиця Леонова, буд. 4-А, .

Суддя: С.А. Оболєнська