П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2024 року м. Київ

Справа №358/797/24

Провадження: № 22-ц/824/13361/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Мережко М. В., Нежури В. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Романенко К. С.,

у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 20 травня 2024 року, виданого Богуславським районним судом Київської області за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

у с т а н о в и в:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу Богуславського районного суду Київської області від 20.05.2024 року у цивільній справі № 358/797/24 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ухвалу суду першої інстанції просив скасувати, та постановити нову, якою скасувати судовий наказ про стягнення аліментів.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу без його участі, чим позбавив його права на захист та належну підготовку матеріалів. Також суд не врахував, що його родина перебуває під захистом королівства Іспанії, тому не врахована територіальна підсудність та юрисдикція судом першої інстанції. Окрім того, вказує, що заявниця приховала від суду факт фінансового забезпечення в розмірі 1261 євро щомісяця на поточні витрати протягом 18 місяців, також не проінформовано суд про забезпечення родини чотирикімнатною квартирою в Іспанії.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 16 травня та 31 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 доводи, викладені в апеляційній скарзі, вважала необґрунтованими, вказує, що боржником обрано не вірний захист порушеного права, оскільки судовий наказ про стягнення аліментів не підлягає скасуванню відповідно до положень ч. 1 ст. 170 ЦПК України.

За приписами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Постановляючи ухвалу від 04.06.2024 року про повернення заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з вимогами ЦПК України судовий наказ про стягнення аліментів скасуванню не підлягає і набирає законної сили з моменту його винесення. Проте, боржник має право звернутися до суду із позовом про зменшення розміру аліментів, визначених судом, або із заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом розділу ІІ ЦПК України, наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ст. 160 ЦПК України).

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, крім іншого, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» судовий наказ є виконавчим документом.

Статтями 170, 171 ЦПК України визначено підстави для скасування судового наказу за заявою боржника та регламентовано порядок розгляду таких заяв.

Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою ІІІ розділу V цього Кодексу.

Отже, ЦПК України не передбачає можливості скасування судового наказу про стягнення аліментів, виданого відповідно до п. 4 ч. 1 ст.161 цього Кодексу. У випадку незгоди боржник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення, тощо) (ч. 7 ст. 170 ЦПК України).

Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду у справі №186/1420/18 від 08 квітня 2020 року.

Також боржник вправі звернутися до суду зі позовом відповідно до частини другої статті 197 СК України про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами.

Звернувшись до суду із заявою про скасування судового наказу, ОСОБА_1 посилався на те, що судовий наказ виданий з порушеннями порядку вручення судового наказу боржнику, недостовірні та недостатні докази щодо обставин, які обґрунтовують заяву стягувача, матеріально-правові підстави, а саме матеріальне становище отримувача аліментів після видання судового наказу, відсутність необхідності в отриманні аліментів.

Враховуючи, що у боржника за судовим наказом про стягнення аліментів відсутнє право на звернення до суду із заявою про скасування судового наказу про стягнення аліментів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, враховуючи норми ЦПК України дійшов правильного висновку про повернення без розгляду заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу.

Одночасно з цим колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернення до суду із заявою про перегляд судоовго наказу за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги є повторенням правової позиції, викладеної в заяві про скасування судового наказу, аргументи яких знайшли належну оцінку в ухвалі суду першої інстанції. Доводів на спростування висновків суду апеляційна скарга не містить.

Положеннями ст. 162 ЦПК передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом. Заява про видачу судового наказу може подаватися до суду першої інстанції як за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування боржника, так і за зареєстрованим місцем проживання чи перебування заявника. Оскільки боржником не спростовано його проживання за адресою його місця реєстрації ( АДРЕСА_1 ) колегія суддів вважає доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції правил підсудності неприйнятними.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Богуславського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 04 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т. О. Невідома

Судді М. В. Мережко

В. А. Нежура