СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/85/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 рокуСвятошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

при секретарі: Валинкевич В.А.

розглянувши в судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича, за участю заінтересованої особи Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича.

Скаржник посилається на те, що відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» «У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, знесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв?язку із закінченням виконавчого провадження». У скарзі зазначено, що 26.04.2024 року на адресу Приватного виконавця було подану заяву про зняття арешту та закінчення виконавчого провадження вих. № 816-3/24 від 26.04.2024 року. За результатами розгляду відповідної заяви, від Приватного виконавця було отримано Лист вих. №3983/01-18 від 11.06.2024 року, відповідно до якого, приватним виконавцем було відмовлено у задоволенні вищезазначеної заяви про зняття арешту та закінчення виконавчого провадження. При цьому, у ст. 40 Закону встановлено обов?язок виконавця зняти арешт у разі закінчення виконавчого провадження, проте не вказано порядок дій у разі повернення виконавчого документу. Згідно з положенням статтей 37, 39 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документу і закінчення виконавчого провадження є різними способами завершення виконавчого провадження. Таким чином при поверненні виконавчого листа, державний виконавець дійсно не мав підстав зняти арешт. У зв`язку із чим заявник звернувся до суду. У своїй скарзі керуючись ст. ст. 447, 448, 450 ЦПК України просить суд зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича винести постанову про зняття всіх арештів та закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3, яке відкрито на підставі виконавчого листа №759/13053/15-ц виданого 06.06.2016 Святошинським районним судом міста Києва.

Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Укргазбанк» подано суду заперечення на скаргу, за змістом яких банк вважає скаргу заявника необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню за відсутністю на те правових підстав. Посилається на те, що зняття арешту при поверненні виконавчого документу на підставі п.2. ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» законом не передбачено дії та події, які є підставами для закінчення виконавчого провадження передбачені ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому провадженні НОМЕР_3 не відбулися, борг перед банком не погашено. Відносно скаржника триває інше відкрите виконавче провадження. Відсутній факт порушення прав та інтересів скаржника у даному випадку. Скарга подана із пропуском строку для оскарження, передбаченого ЦПК України. В судовому засіданні представник банку просив відмовити заявнику у задоволенні скарги посилаючись на її безпідставність з мотивів вказаних у запереченні.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 червня 2024 року скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 23 вересня 2024 року.

Від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича надійшов відзив на скаргу, за змістом якого він посилається, що з метою вчинення формальної дії щодо недотриманням скаржником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою, представник скаржника адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович звертався до приватного виконавця з ідентичними заявами повторно 29.04.2024 (заява за вих. №116-3/24 від 26.04.2024) та 10.06.2024 (вих. №1644-3/24 від 07.06.2024). Поряд з відсутністю правових підстав для задоволення вимог скаржника, останнім порушено також процесуальні строки на звернення до суду зі скаргою. Просить відмовити в повному обсязі у задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої адвокатом Касьяненком Дмитром Леонідовичем на неправомірні дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла у виконавчому провадженні НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа №759/13053-15-ц, виданого 06.06.2016 Святошинським районним судом м. Києва.

В судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник банку просила суд в судовому засіданні відмовити в задоволенні скарги.

Приватний виконавець Корольов М.А. просив суд в судовому засіданні відмовити в задоволенні скарги в зв"язку з її безпідставністю.

Суд, заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга на дії приватного виконавця не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2020 року на виконання до приватного виконавця надійшов виконавчий лист №759/13053/15-ц, виданий 06.06.2016 року Святошинським районним судом м. Києва про стягнення солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" заборгованість по кредиту строкова - 181520,00 доларів США, прострочену заборгованість по кредиту - 9426,89 доларів США, заборгованість по процентах поточна - 2723,30 доларів США, заборгованість по процентах прострочена - 13942,72 доларів США, а всього - 207612 (двісті сім тисяч шістсот дванадцять) доларів США 91 цент. Стягнення солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» пеню за несвоєчасне погашення кредиту в межах строків позовної давності - 54215,03 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів - 69109,87 грн. та судовий збір в розмірі 3654 грн. 00 коп., а всього - 126978 (сто двадцять шість тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) грн. 89 коп.

Судом встановлено, що 01.09.2020 року приватним виконавцем у відповідності до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» винесена постанова про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_3.

Судом встановлено, що 01.09.2020 року в рамках виконавчого провадження НОМЕР_3 приватним виконавцем у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» винесені постанова про арешт майна боржника та постанова про арешт коштів боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 158800,98 USD та 140745,78 грн.

В ході примусового виконання приватним виконавцем було встановлено, що згідно інформації, наданої МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби. Відповідно до довідки ДПС України про джерела отримання доходів боржника - фізичної особи, інформація відсутня. Відповідно до довідки ДПС України про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, інформація відсутня. Згідно наданих листів банківськими установами України, у боржника відсутні кошти на рахунках для задоволення вимог стягувача.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація відсутня. Відповідно до наданої інформації обласними управліннями Держгеокадастру України, земельні ділянки за боржником на праві власності не значаться. Згідно листа Державної служби морського та річкового транспорту України відсутні записи щодо суден, власником або судновласником яких є боржник. Відповідно до довідки Державної служби України з безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, за боржником сільськогосподарська техніка на праві власності не зареєстрована.

Тобто, вжитими приватним виконавцем заходами було встановлено відсутність у боржника коштів та майна для задоволення вимог стягувача.

Судом встановлено, що 28.04.2023 року приватним виконавцем у відповідності до п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Судом встановлено, що виконавчий документ виданий Святошинським районним судом м. Києва 06.06.2016 року у справі №759/13053/15-ц повернутий стягувачу Публічному акціонерному товариству акціонерний банк «Укргазбанк» та на повторне виконання до приватного виконавця станом на 11.06.2024 не надходив.

Судом встановлено, що інформармацією Автоматизованої системи виконавчого провадження підтверджується, що виконавчий лист №759/13053/15-ц виданий 06.06.2016 Святошинським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» коштів перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Н.В. (Виконавче провадження №72268296).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документу стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Разом з тим, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна боржника, оскільки відповідно до частини третьої цієї статті арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У постанові Верховного Суду від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17, провадження № 61-26969св18, зазначено, що «повернення виконавчого документа стягувачу не є підставою для закінчення провадження. Отже, зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу».

При цьому виконавчий лист повернуто стягувачу і державний виконавець позбавлений можливості вчиняти виконавчі дії при відсутності виконавчого провадження».

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Таким чином, арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зняття арешту з майна боржника пов`язується із закінченням виконавчого провадження, а не з поверненням виконавчого документа стягувачу.

Таким чином, оскільки постановою приватного виконавця від 28.04.2023 виконавчий документ повернутий стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження не було закінчено у зв`язку з фактичним його виконанням. У приватного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з майна та коштів боржника.

Обставинами та наданими матеріалами щодо виконавчого провадження підтверджується безпідставність заявлених у скарзі вимог та відсутність факту порушення приватним виконавцем прав та інтересів боржника.

Щодо строку звернення зі скаргою, суд зазначає про наступе.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі- рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до частини п`ятої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статті 122 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 123 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події.

Виходячи з результату системного аналізу вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» частини першої статті 449 ЦПК України, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якої пов`язано його початок, тобто після фактичної обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

За встановленими судом обставинами справи, адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович в інтересах боржника ОСОБА_1 звертався до приватного виконавця із зявою про зняття арешту та закриття виконавчого провадження (вих. №294-3/24 від 15.02.2024), яка надійшла на електронну пошту приватного виконавця 15.02.2024 та зареєстрована за вх. №498/01-17.

20.02.2024 приватним виконавцем за вих. №1487/01-18 на адресу представника ОСОБА_1 адвоката Касьяненка Дмитра Леонідовича (01054, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 40/2, оф.24) направлена відповідна інформація, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження. Також, представник скаржника адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович звертався до приватного виконавця з ідентичними заявами повторно 29.04.2024 (заява за вих. №116-3/24 від 26.04.2024) та 10.06.2024 (вих. №1644-3/24 від 07.06.2024).

Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та є діючим.

Відповідно до підпункту 4 пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Закон набрав чинності 26 березня 2022 року. Разом з тим суд зауважує, що норми ЦПК України не містять положення про переривання строку для звернення зі скаргою з дня припинення або скасування воєнного стану.

В постанові Великої палати Верховного суду по справі № 320/7888/16-ц від 03жовтня 2018 року вказано, що стосується дотримання процесуальних строків, то, слід вважати, що сторони повинні таких дотримуватись та пропуск таких, за загальним правилом, призводить до втрати права особою на вчинення певної процесуальної дії у даному випадку на подання скарги.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог. Іншими словами, одна сторона стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а інша сторона може спростувати цю обставину, подавши власні докази.

Таким чином, поряд з відсутністю правових підстав для задоволення вимог скаржника, останнім порушено також процесуальні строки на звернення до суду зі скаргою.

З урахуванням зазначених обставин, у задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 447, 448, 450, 451, 452, 453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Корольова Михайла Андрійовича відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: Л.М. Шум