ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року

м. Київ

справа № 757/27496/23-ц

провадження № 61-18001св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року у складі судді Головко Ю. Г. та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року в складі колегії суддів: Мережко М. В., Поліщук Н. В., Соколової В. В.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання незаконною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

ОСОБА_1 просив:

визнати незаконною бездіяльність Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування щодо не складання протоколів про адміністративне правопорушення відповідно до частини п`ятої статті 184 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_1 від 26 квітня 2023 року про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини» та не сформування протоколів та інших матеріалів, що стосуються адміністративного правопорушення в окрему справу і не надіслання справи про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом не пізніше ніж через три робочі дні з дати складення протоколу до суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення;

зобов`язати Печерську районну в м. Києві державну адміністрацію скласти протоколи про адміністративне правопорушення відповідно до частини п`ятої статті 184 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_1 від 26 квітня 2023 року про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 04 вересня 2020 року № 444 «Про визначення участі матері у вихованні дитини», сформувати протоколи та інші матеріали, що стосуються адміністративного правопорушення в окрему справу і надіслати справу про адміністративне правопорушення разом із супровідним листом до суду за місцем вчинення адміністративного правопорушення.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року, у відкритті провадження у справі відмовлено.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивовані тим, що розгляд справ у спорах, зокрема фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Апеляційний суд також наголосив, що предметом спору у цій справі є саме визнання незаконною бездіяльності органу опіки та піклування щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення, і стосується здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, що відноситься до адміністративного судочинства. Оскільки у позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати незаконною бездіяльність Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування саме щодо не складання протоколів про адміністративне правопорушення відповідно до частини п`ятої статті 184 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі його заяви, то цілком обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У грудні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

суди порушили норми процесуального права, приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження, незаконно відмовили у встановленні юрисдикції позовної заяви, не з`ясували дійсний характер спірних правовідносин;

для правильного вирішення спору визначальною ознакою є характер правовідносин, з яких виник спір. Предметом спору у цій справі є бездіяльність Печерської районної в м. Києві державної адміністрацією як органу опіки і піклування та її посадових осіб, а також прохання зобов'язати вчинити визначені законом дії, а саме скласти відповідний протокол, але не притягнути до відповідальності, оскільки таких повноважень орган опіки та піклування немає. На переконання позивача, цей спір повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства. До такого ж висновку дійшла Рада науково-правової експертизи, яка надала висновок науково-правової експертизи, проведений відповідно до норм Закону України «Про наукову та науково-технічну експертизу» від 05 грудня 2023 року, затверджений директором Інституту держави та права імені В. М. Корецького НАН України академіком НАПрН О. В. Скрипнюком.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження та витребувано з суду першої інстанції справу № 757/27496/23-ц.

У лютому 2024 року матеріали справи № 757/27496/23-ц надійшли до Верховного Суду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 22 грудня 2023 року зазначено, що касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України (порушення норм процесуального права).

Позиція Верховного Суду

Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами (частина перша статті 19 ЦПК України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 8 квітня 2024 року в справі № 757/27509/23-ц (провадження № 61-17974св23) зроблено висновок, що:

«суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті провадження в цій справі на підставі пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України, так як спірні правовідносини, які виникли між сторонами, пов`язані із здійсненням відповідачем владних управлінських функцій, тому мають публічно-правовий характер та не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи касаційної скарги про те, що підготовка органом опіки та піклування протоколу про адміністративне правопорушення та передача його матеріалів до суду не є публічно-правовою діяльністю, є необґрунтованими та суперечать вищенаведеним положенням частини першої статті 255 КУпАП, а також Інструкції № 1201, якими визначено повноваження на складання протоколів про адміністративні правопорушення відповідно до частини п`ятої статті 184 КУпАП наділені саме уповноваженими посадовими особами, яким згідно з рішенням відповідного органу опіки та піклування надано такі повноваження.

При цьому аргументи заявника про те, що дії органу опіки та піклування Печерської РДА, її працівників і посадових осіб, щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, спрямовані на реалізацію приписів сімейного законодавства та впливають, насамперед, на особисті немайнові права батьків дитини, не заслуговують на увагу, оскільки в цій справі позивач не оскаржував зазначених дій органу опіки та піклування, а також не посилався на незаконність його рішень, зокрема розпорядження від 04 вересня 2020 року № 444, яким визначено участь ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина 0С0БА_4, а обґрунтовував заявлені позовні вимоги тим, що відповідач не вчинив жодних дій з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Таким чином, наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів попередніх інстанцій та не дають підстав вважати, що суди порушили норми процесуального права щодо визначення судової юрисдикції цієї справи.

З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи, посилання заявника в касаційній скарзі на правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 496/4271/16, від 12 лютого 2020 року у справі № 693/1140/16, від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15 тощо, є безпідставним, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій не суперечать, а навпаки узгоджуються з висновками, викладеними у зазначених постановах».

У справі, що переглядається:

суди встановили, що предметом спору є саме визнання незаконною бездіяльності органу опіки та піклування щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення, спір стосується здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, що відноситься до адміністративного судочинства;

апеляційний суд також зазначив, що у позовній заяві ОСОБА_1 просить визнати незаконною бездіяльність Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, саме щодо не складання протоколів про адміністративне правопорушення за частиною п`ятою статті 184 КУпАП відносно ОСОБА_2 на підставі його заяви. Тому цілком обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин суди зробили правильний висновок про відмову у відкритті провадження у цій справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а розгляд спору належить до компетенції адміністративних судів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного суду прийняті без додержання норм процесуального права. Таким чином, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Оскільки оскаржені судові рішення підлягають залишенню без змін, то судові витрати, понесені на сплату судового збору за подання касаційної скарги, покладаються на особу, яка її подала.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат