Справа № 484/6203/24
Провадження № 2/484/1902/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Маржиної Т.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, ціна позову 38 097 грн 54 к., -

ВСТАНОВИВ:

04.11.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (далі ТОВ «ВІН ФІНАНС», позивач) в особі представника Романенка М.Е. звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просить: поновити строк позовної давності для подання позову; стягнути кредитну заборгованість в сумі 38 097 грн 54 к.

Позовна заява мотивована тим, що 12.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі ТОВ «Авентус Україна») та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 869376 у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до зазначеного договору, ОСОБА_1 на умовах строковості, платності та зворотності було надано кредит в сумі 7 000 грн строком на 30 днів. Зазначений кредитний договір підписаний відповідачем цифровим електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором № 869376 виконало повністю, перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 7 000 грн, а позичальник ОСОБА_1 в свою чергу зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка склала 25 102 грн, в т.ч. сума боргу за тілом кредиту 7 000 грн, сума боргу за процентами 3 780 грн, сума боргу за простроченими процентами 10 962 грн, сума боргу за штрафами 3 360 грн. Відповідно до договору факторингу № 1 від 12.04.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», а також відповідно до реєстру прав вимог № 25 від 12.09.2019 до зазначеного Договору факторингу, до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором про надання фінансового кредиту № 869376 від 12.05.2019 щодо стягнення кредитної заборгованості. В подальшому, 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» (). Наказом № 55-к від 25.07.2024 на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства. Відповідно до детального розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення Договору факторингу №1 від 12.04.2018, сума кредитної заборгованості відповідача перед новим кредитором склала 25 102 грн. Крім того, відповідачу за прострочення виконання зобов`язань, відповідно до умов договору, нараховано 3% річних в сумі 2 261 грн 56 к. та інфляційні в сумі 10 735 грн 98 к. Тобто, загальна сума заборгованості склала 38 097 грн 54 к. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не погашає загальну суму заборгованості, позивач просить стягнути її з відповідача на свою користь.

Також позивач просить поновити строк позовної давності, мотивуючи тим, що строк звернення до суду з наданим позовом пропустив через діючі в той період карантинні обмеження та дію воєнного стану в Україні.

Однак, враховуючи те, що відповідачем не подано до суду клопотання про застосування наслідків строку позовної давності у наданій справі, суд не може вирішити надане клопотання.

Ухвалою суду від 05.11.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.

Надіслано сторонам копії ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в цивільній справі; відповідачу копію позовної заяви з додатками.

03.12.2024 представник позивача подав через систему «Електронний суд» певні докази. При цьому заяви про зміну позовних вимог суду представником позивача не подано.

Будь-яких інших заяв по суті справи, клопотань, доказів сторонами не подано.

Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином.

Представник позивача разом з позовом надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачу було направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку смс-повідомлення на його номер мобільного телефону.

Вирішуючи справу на основі наявних письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 12.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 869376. Зазначений договір був підписаний сторонами у електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», електронним підписом 12.05.2019, 08:49:51 (а.с.9-10).

З графіку платежів по договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 12.05.2019 вбачається, що з ОСОБА_2 погоджено, що датою повернення кредиту та сплати нарахованих відсотків є 11.06.2019, сума кредиту складає 7 000 грн, сума нарахованих відсотків 2 646 грн. Разом до сплати 9 646 грн. Зазначено, що графік підписано електронним підписом 12.05.2019, 08:49:51 (а.с.10 зворотна сторона).

З довідки (а.с.20) вбачається, що договір зі сторони позичальника ОСОБА_1 було підписано електронним підписом, що створений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який сформовано автоматично на стороні Товариства та направлено позичальнику на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству (далі одноразовий ідентифікатор) відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VІІІ. В зазначеній довідці відображено персональні данні позичальника ОСОБА_2 , а також зазначено, що сума кредиту становить 7 000 грн, стандартна процентна ставка 1,8% в день, одноразовий ідентифікатор 783344, фінансовий номер телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор, дата переказу кредитних коштів 12.05.2019.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором № 869376 виконало повністю, перерахувало на рахунок ОСОБА_1 кошти в сумі 7 000 грн, а позичальник ОСОБА_1 в свою чергу зобов`язання за договором не виконав.

12.04.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і ТОВ «Авентус Україна» було укладено договір факторингу №1, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право вимоги до боржників за грошовими зобов`язаннями (а.с.11-13).

З реєстру прав вимог №» 25 від 12.09.2019 до зазначеного Договору факторингу (а.с.14-15) вбачається, що до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором про надання фінансового кредиту № 869376 від 12.05.2019 щодо стягнення кредитної заборгованості.

В подальшому, 25.07.2024 на загальних зборах учасників ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» () протоколом № 1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС» () (а.с.29).

Наказом № 55-к від 25.07.2024 (а.с.30) на виконання Протоколу № 1706 від 25.07.2024 внесено зміни про перейменування до облікових та інших документів товариства.

Відповідач порушив умови договору та своєчасно не вносив кошти для погашення кредиту, у зв`язку з чим виникла заборгованість в сумі 25 102 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості (станом на дату відступлення прав вимоги 12.09.2019) за кредитним договором 869376, що був укладений 12.05.2019, та договором факторингу, що був укладений 12.04.2018, зазначена сума заборгованості складається з: тіла кредиту - 7 000 грн, суми боргу за процентами - 3 780 грн, суми боргу за простроченими процентами - 10 962 грн, суми боргу за штрафами - 3 360 грн.

Крім того, за прострочення виконання зобов`язань відповідачу нараховано 3% річних в сумі 2 261 грн 56 к. та інфляційні в сумі 10 735 грн 98 к.

Тобто, судом встановлено, що загальна сума заборгованості складає 38 099 грн 54 к.

Відповідач добровільно заборгованість не погашає.

З будь-якими заявами відповідач до позивача не звертався, причин прострочення зобов`язання не пояснював.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції чинній на день виникнення правовідносин) зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Згідно до ч.12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами статті526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку Банк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, відповідно до ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Підписавши кредитний договір, відповідач відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодився на умови кредитного договору від 12.05.2019 та взяв на себе відповідні зобов`язання.

Однак, відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань згідно умов кредитного договору та порушив умови договору, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 38 099 грн 54 к., в т.ч.: тіло кредиту - 7 000 грн, сума боргу за процентами - 3 780 грн, сума боргу за простроченими процентами - 10 962 грн, сума боргу за штрафами - 3 360 грн, 3% річних - 2 261 грн 56 к. та інфляційні - 10 735 грн 98 к.

Зазначену суму заборгованості відповідач в добровільному порядку позивачу не повернув.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України).

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст.ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Відповідно до ст. 514, ч.1 ст. 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування вимог позивача.

За таких обставин, оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, з точки зору їх достатності, допустимості і взаємозв`язку, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч.8. ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Так, представником позивача суду надано договір про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024, з якого вбачається, що Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надало юридичну допомогу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.23-25).

З детального опису робіт (наданих послуг), виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської», а також Акту про підтвердження факту надання правничої правової) допомоги адвокатом від 21.10.2024 вбачається, що на підставі договору про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 року та додаткової угоди до нього А.Міньковською було підготовлено позовну заяву з додатками про стягнення кредитної заборгованості та вартість її послуг становить 5 000 грн. (а.с.27).

Відповідно до платіжної інструкції ТОВ «ВІН ФІНАНС» оплатило Адвокатському бюро «Анастасії Міньковської» юридичні послуги за надання правової допомоги в сумі 5 000 грн.

За таких обставин відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути всі понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422 грн 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 81, 89, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (, адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 869376 від 12.05.2019 в сумі 38 097 (тридцять вісім тисяч дев`яносто сім) грн 54 к., з яких сума кредитної заборгованості - 25 100 (двадцять п`ять тисяч сто) грн, сума інфляційних втрат - 10 735 (десять тисяч сімсот тридцять п`ять) грн 98 к., 3% річних - 2 261 (дві тисячі двісті шістдесят одна) грн 56 к.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» (, адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ) судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 к. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн, а всього 7 422 (сім тисяч чотириста двадцять дві) грн 40 к.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС», , адреса: вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8, м. Київ.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 03 грудня 2024 року.

СУДДЯ: