Справа № 358/8/23 Провадження № 4-с/358/13/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Лебединець Г.С., секретар судового засідання Ведмеденко І.В., за участю представника скаржника адвоката Поліщука Р.А., розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Таращанський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою та обґрунтовує її тим, що у Таращанському ВДВС у Білоцерківському районі Київської області перебуває виконавче провадження № 71321095 з примусового виконання судового наказу від 06.02.2023 у справі № 358/8/23 від 06.02.2023, виданого Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

22.12.2023 державним виконавцем було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.

Вказану постанову скаржник вважає безпідставною оскільки в теперішній час після звільнення з лав ЗСУ та встановлення вказаного обмеження, він позбавлений можливості влаштуватися на роботу за своєю основною спеціальністю, в якій має стаж роботи як водій. Крім того, неможливість офіційного працевлаштування за спеціальністю перешкоджає належним чином виконувати обов`язок зі сплати аліментів.

На своє звернення до ВДВС від 14.05.2024 про зняття тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом, він лише 16.07.2024 отримав відповідь про відсутність підстав для скасування постанови.

Просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Таращанського ВДВС Граждан Л.М. від 22.12.2023 у ВП № 71321095 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат Поліщук Р.А. доводи скарги підтримав з підстав у ній зазначених та просив задовольнити. Додатково пояснив, що скаржник не має можливості офіційно працевлаштуватися за спеціальністю, оскільки має обмеження у праві керування транспортним засобом. Гарантійного листа щодо працевлаштування майбутній роботодавець відмовився видавати ОСОБА_1 . Крім того додав, що до теперішнього часу ОСОБА_4 не наданий розрахунок заборгованості для погашення суми боргу з урахуванням наданої ним довідки про доходи відповідної форми.

В судове засідання заінтересована особа ОСОБА_2 не з`явилася за невідомою суду причиною, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

В судове засідання від Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відділу з винесенням рішення на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Вислухав доводи представника скаржника, дослідив матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та зміст спірних правовідносин.

В Таращанському ВДВС у Білоцерківському районі Київської області перебуває виконавче провадження № 71321095 з примусового виконання судового наказу від 06.02.2023 у справі № 358/8/23 від 06.02.2023, виданого Богуславським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

В даному виконавчому провадженні: 16.03.2023 винено постанову про відкриття провадження; 28.09.2023 постанову про арешт коштів боржника; 30.08.2023 постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника; 22.12.2023 постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

14.05.2024 ОСОБА_1 звернувся до Таращанського ВДВС із заявою про зняття тимчасового обмеження в праві керування транспортним засобом для офіційного працевлаштування водієм за спеціальністю.

Листом від 16.07.2024 Таращанський ВДВС повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для зняття даного обмеження через наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Крім того, як вбачається з наданої скаржником копії диплому бакалавра В19 № 020595 від 29.05.2019, ОСОБА_1 здобув кваліфікацію бакалавр за спеціальністю «Агроінженерія»; має посвідчення тракториста машиниста; водія категорій В, С1, С, СЕ.

Відповідно до п.2 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно з ч.10 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю І, ІІ групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцер-ського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Суд зазначає наступне.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано ВРУ, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При вирішенні скарги по суті, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема, щодо застосування статті 8 Європейської конвенції з прав людини «Право на повагу до приватного і сімейного життя, житла і кореспонденції».

Так, втручання держави у приватне життя повинно відповідати наступним критеріям: втручання має відбуватись згідно із законом; втручання повинно мати легітимну мету; необхідність такого втручання у демократичному суспільстві.

Зокрема, Європейський суд неодноразово стверджував, що будь-яке втручання державної влади у право особи на повагу до приватного життя і кореспонденції має відбуватись згідно із законом. Цей вислів не лише встановлює вимогу відповідності до національного законодавства, але й вимагає його якості і сумісності із принципом верховенства права (Halford проти Сполученого Королівства, § 49).

Національне законодавство повинне бути чітким, передбачуваним і належно доступним (Silver і Інші проти Сполученого Королівства, § 87). Це включає достатню передбачуваність, аби особи були спроможні діяти згідно із законом, а також чітке розмежування обсягу дискреційних повноважень державних органів.

Вимога ясності застосовується обсягу дискреційних повноважень, якими наділені державні органи. Національне право повинне розумно ясно визначати обсяг і спосіб реалізації відповідних повноважень, покладених на державні органи, аби гарантувати особам мінімальний рівень захисту, яким вони наділені у демократичному суспільстві відповідно до принципу верховенства права (Piechowicz проти Польщі, § 212).

Законність також вимагає наявності належних гарантій того, що права особи, закріплені у статті 8, поважатимуться. Відповідальність держави за захист приватного і сімейного життя часто включає позитивні зобов`язання, що забезпечують належну увагу на національному рівні до прав, закріплених у статті.

Другим критерієм втручання держави в приватне життя особи є переслідування таким втручанням законної мети.

Стаття 8 § 2 перераховує законні цілі, які можуть виправдовувати обмеження прав, захищених статтею 8: в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Нещодавно Суд зауважив, що його практика цілком консолідована, коли він перевіряє існування законної мети у розумінні другої частини статтей 8 і 11 Конвенції (S.A.S. проти Франції [ВП], § 114).

Третім критерієм втручання чи є втручання необхідним у демократичному суспільстві.

Аби встановити, чи конкретне втручання у статтю 8 є необхідним у демократичному суспільстві, Суд зважує інтереси держави-учасниці супроти права заявника. У перших і провідних справах стосовно статті 8 Суд пояснив, що у даному контексті вислів необхідний не має такої гнучкості, як корисний, розумний або бажаний, а натомість передбачає існування нагальної суспільної потреби у даному втручанні. Саме державні органи повинні зробити первинну оцінку існування нагальної суспільної потреби у кожному випадку; відповідно, їм надається можливість розсуду. Проте їхнє рішення залишається предметом для перегляду з боку Суду. Обмеження гарантованого Конвенцією права не може вважатись необхідним у демократичному суспільстві, підмурками якого є толерантність і терпимість, якщо тільки, поміж іншим, це втручання не буде пропорційним до законної мети, що переслідується (Dudgeon проти Сполученого Королівства, §§ 51-53).

Тому Суд стверджував, що визначаючи, чи оспорювані заходи були необхідними у демократичному суспільстві, він визначатиме, чи у світлі сукупності обставин справи причини, наведені на виправдання таких заходів, були належними і достатніми стосовно переслідуваних цілей (Z проти Фінляндії, § 94). Суд роз`яснив цю вимогу, пояснюючи, що поняття необхідності у розумінні статті 8 означає, що втручання має відповідати нагальній суспільній потребі і, зокрема, повинне залишатись пропорційним до законної мети, що переслідується. Визначаючи, чи є втручання необхідним, Суд розгляне можливість розсуду, залишену за державними органами, але обов`язком саме держави-відповідача є доведення наявності нагальної суспільної потреби, що спричинила втручання (Piechowicz проти Польщі, § 212). Суд нагадав керівні принципи визначення можливості розсуду у справі Paradiso і Campanelli проти Італії [ВП], §§ 179-184).

Стосовно загальних заходів, вжитих державою, практика Суду свідчить, що для встановлення пропорційності загального заходу Суд має перш за все оцінити законодавчий вибір, що був його підставою. У зв`язку з цим якість перегляду з боку парламенту і судової влади необхідності заходів є вкрай важливою, адже якби загальний захід залишився без контролю, це спричинило б ризик зловживання, і саме держава повинна першою оцінити цей ризик (Animal Defenders International проти Сполученого Королівства [ВП], § 108).

Так суд враховує, що такий вид втручання у приватне життя ОСОБА_5 як встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом до погашення заборгованості зі сплати аліментів здійснений згідно із законом та має легітимну мету.

Разом із тим, на переконання суду таке втручання не є пропорційним та необхідним у демократичному суспільстві з урахуванням того, що встановлення такого обмеження є перешкодою для працевлаштування скаржника ОСОБА_1 , який є водієм за спецальністю, погашення ним заборгованості зі сплати аліментів та проведення поточних аліментних платежів.

Також при цьому суд враховує відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб по суті скарги ОСОБА_1 .

З огляду на зазначене вище, суд приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 77-81, 260, 353, 447-453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у праві керування транспортними засобами, винесену старшим державним виконавцем Таращанського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Граждан Л.М. від 22.12.2023 у виконавчому провадженні № 71321095.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: суддя Г. С. Лебединець