Справа № 136/364/24
провадження № 2/136/73/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участі секретаря судового засідання Белінської С.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі: Служби у справах дітей Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач), у якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що шлюб із відповідачем було розірвано 19.09.2023, вони є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу, відповідач залишила сім`ю та з того часу проживає окремо, не приїздить до дитини, взагалі не займається її вихованням, утриманням, не цікавиться її життям та станом здоров`я, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, що, на думку позивача, свідчить про ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків щодо дитини, у зв`язку із чим до неї має бути застосовано крайні заходи у спосіб позбавлення батьківських прав, що стало підставою звернення позивача до суду із даним позовом.

Відповідач, у відповідності до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Також відповідач не надала зустрічного позову в межах визначеного судом строку. Однак в матеріалах справи від відповідача ОСОБА_2 наявна нотаріально посвідчена заява про те, що остання не заперечує щодо позбавленні її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 27.02.2024 було прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, у справі призначено підготовче судове засідання, а повідомлення відповідача - ОСОБА_2 вирішено здійснювати через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України та зобов`язано Орган опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 29.02.2024 було внесено виправлення до ухвали суду від 27.02.2024 в частині правильного зазначення прізвища сторін спору.

Ухвалою суду від 04.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач та його представник не з`явився, останній надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у заявленому обсязі, просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду справи в установленому законом порядку.

Представник Органу опіки та піклування Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області в судове засідання не з`явився, відповідно до заяви наявної в матеріалах цивільної справи просила про розгляд справи у її відсутність, висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримала.

З огляду на те, що учасники цивільного процесу скористались своїми правами на розгляд справи у їх відсутність, що передбачені ст..211 ЦПК України, суд не вбачає правових підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с.7), батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 19.09.2023, яке набрало законної сили 20.10.2023 було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.8, 9).

Згідно довідки №187 виданої КНП «Турбівський селищний центр первинної медико-санітарної допомоги Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області» мати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 жодного разу не зверталась в лікарню для лікування чи профілактики своєї дитини (а.с.12).

Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 21.11.2023 складеного начальником служби у справах дітей Турбівської селищної ради Чуприна О.С., за участі головного спеціаліста служби у справах дітей ОСОБА_4 , завідувача відділення соціальної роботи ОСОБА_5 , що затверджений начальником служби у справах дітей 21.11.2023(а.с.13), дитина проживає з тіткою ОСОБА_6 та її сім`єю, оскільки батько наразі призваний у Збройні Сили України по мобілізації, в дитини є все необхідне для проживання та розвитку, продукти харчування, їжа, іграшки, стосунки в сім`ї добрі та дружні.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 з 28.02.2022 згідно Указу Президента України №70/2022 від 24.02.2022 призваний у Збройні Сили України по мобілізації (а.с.10, 11).

Згідно довідки КЗ Турбівський заклад дошкільної освіти №1 Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області №28 від 11.10.2023 (а.с.15) дитина ОСОБА_3 2018 року народження, відвідує дитячий заклад з 2021 року. З 11.09.2023 року по даний час дитиною опікується двоюрідна сестра батька дитини ОСОБА_6 . Батько дитини ОСОБА_1 на даний час в ЗСУ.

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви матері ОСОБА_2 (а.с.42), остання не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно неповнолітньої дитини.

Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, принижує гідність дитини, а «юридичне батьківство» матері, яка фактично залишається чужою людиною може в подальшому призвести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так і з правової точки зору.

Таке відношення відповідача до своїх батьківських обов`язків хибно впливає на виховання та формування світогляду дитини.

В межах визначеного судом строку відповідно до ухвали суду від 27.02.2024 відповідач не надала жодних заперечень проти позову, не направила до суду будь-яких доказів на спростування обставин зазначених у позові.

Питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було предметом розгляду органу опіки та піклування Турбівської селищної ради, за наслідками якого було складено висновок за №105 від 18.04.2024, відповідно до якого визнано за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що зібрані у справі докази підтверджують обставини свідомого, умисного ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов висновку про те, що наявні усі правові підстав, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки мати самоусунулась від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, жодних заперечень до суду та органу опіки та піклування щодо вирішення питання про позбавлення її батьківських прав не надала.

За таких обставин суд задовольняє позов у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується Главою 8 ЦПК України.

Керуючись ст. 164, 166, 180-184, 191 СК України, ст. 2, 12, 13, 259, 263, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Орган опіки та піклування в особі: Служби у справах дітей Турбівської селищної ради Вінницького району Вінницької області (вул. Миру, 44, смт. Турбів, Вінницький р-н., Вінницька обл., ЄДРПОУ - 43913318) про позбавлення батьківських прав, - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно її неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1211,00 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30-ти днів безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Суддя Світлана ШПОРТУН