Справа № 308/3830/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря Кравчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у справі №308/3830/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 3 (трьох) відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить відстрочити на один рік виконання рішення Закарпатського апеляційного суду від 29.11.2023 у справі №308/3830/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 3 (трьох) відсотків річних.

В обґрунтування заяви зазначає, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2023 року у справі №308/3830/23 у позові ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 3 (трьох) відсотків річних, відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 29.11.2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за порушення грошового зобов?язання за період з 27.12.2013 по 23.02.2022 у розмірі 481 573.84 грн. та судового збору в розмірі 18 058,72 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 03.05.2024 відкрито виконавче провадження №74918069 з виконання виконавчого листа №308/3830/23 від 08.02.2024 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області

Повідомляє, що 25.05.2024 року згідно додатку «Дія» йому стало відомо про обтяження банківського рахунку арештом. Звернувшись до банківської установи стало відомо про наявність вищевказаного виконавчого провадження №74918069 з виконання виконавчого листа №308/3830/23 від 08.02.2024 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Про наявність вищезазначених судових рішень йому стало відомо 20.06.2024 року після ознайомлення його адвокатом з матеріалами цивільної справи. Повідомляє, що йому не було відомо про розгляд цивільної справи щодо нього та також будь-яких судових повісток мені не вручалось (не надходило), це підтверджується матеріалами цивільної справи.

Вказує, що на сьогоднішній день виникли об?єктивні обставини, які у своїй сукупності істотно ускладнюють виконання рішення суду. Одним із факторів, що впливає на неможливість виконання рішення суду в повному обсязі є наявність в Україні воєнного стану, який об?єктивно впливає на матеріальну спроможність в частині заробітку та фінансового розвитку. Зважаючи на воєнний стан та його дохід, отримання мінімальної пенсії, виникли труднощі у виконанні рішення суду одразу, оскільки інші доходи відсутні, а тому є потреба у відстрочці виконання рішення суду протягом 12 місяців, відшукання інших джерел отримання грошових коштів до повного виконання рішення суду.

Також, зазначає що у ч. 4 ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України передбано, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору (про наявність судового рішення йому відомо не було, участь у розгляді цивільної справи не приймав так як йому судові повістки не надходили); щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім?ї, її матеріальний стан (особа пенсійного віку (з 2013 року) та пенсія в розмірі 5258 грн. 00 коп. з березня 2024 року (до березня 2024 року пенсія становила 4695 грн. 30 коп.); стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (воєнний стан, який об?єктивно впливає на матеріальну можливість щодо заробітку та фінансового розвитку).

23.07.2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 , який діє на підставі довіреності №24062024/40 від 24.06.2024 поступила заява про позицію сторони позивача на судовий процес по відстроченню виконання рішення суду у справі №308/3830/23, яка долучена до матеріалів справи. У заяві сторона позивача серед іншого зазначає, що не погоджується з вимогами та аргументами заяви від 21.06.2024 через їх софістичність, необгрунтованість і деструктивність. Вказано, що наведені заявником факти свідчать, що сторона боржника на меті має не виконання взятих на себе зобов?язань по кредитному договору, заочного рішення від 28.09.2016 року та постанови від 29.11.2023 року, а шукає шляхи уникнення виконання своїх зобов?язань по вказаних правочину та судових рішеннях. У своїй заяві від 21.06.2024 року фактично єдиною підставою для відстрочення виконання постанови від 29.11.2023 року зазначено наявність у боржника єдиного джерела доходів у виді пенсії. Але пенсійні виплати боржників захищені від обтяжень на період дії воєнного стану згідно положень п 10-2 Закону № 1404-VIII. Тобто, у Заяві від 21.06.2024 року не вказаного жодного чинника на підставі якого слід відстрочити виконання постанови від 29.11.2023 року, позиція сторони боржника направлена на ухилення від виконання взятих на себ зобов?язань по правочину та судових рішеннях. У разі задоволення вимог заяви від 21.06.2024 року про відстрочення виконання постанови від 29.11.2023 року боржнику будуть надані занадто привілейовані умови для виконання судового рішення, фактично до повного його невиконання. В задоволенні заяви про відстрочення виконання постанови від 29.11.2023 просить відмовити через безпідставність.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялися належним чином. При уьому, представник заявника адвокат Федорчак М.Б. подав заяву, в якій просив розглянути заяву без їх участі, подану заяву підтримують в повному обсязі та просять відстрочити виконання рішення на 12 місяців, а представник позивача у поданій заяві від 23.07.2024 в п. 4 просив суд проводити розгляд заяви за відсутності їх представника.

Враховуючи подані заяви, суд вважає за можливе провести розгляд заяви за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви, справи №308/3830/23, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2023 року у справі № 308/3830/23 в задоволенні позову ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 3 (трьох) відсотків річних, - відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 29.11.2023 року апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено частково. Заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.07.2023 року скасовано та ухвалено нове рішення. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за порушення грошового зобов?язання за період з 27.12.2013 по 23.02.2022 у розмірі 481 573,84 грн. та судового збору в розмірі 18 058,72 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. від 03.05.2024 відкрито виконавче провадження №74918069 з виконання виконавчого листа №308/3830/23 від 08.02.2024 року виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» за порушення грошового зобов?язання за період з 27.12.2013 по 23.02.2022 у розмірі 481 573,84 грн. та судового збору в розмірі 18 058,72 грн.

За змістом ч. 1 ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Так, статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відтак, виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси осіб і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2018 року по справі № 905/2953/17 зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.

Так, за приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, держава відповідальна за виконання рішення, ухваленого на користь стягувача у цій справі. Тривале невиконання рішення та відсутність засобів захисту прав стягувача на національному рівні спричиняє порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

У відповідності до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Тлумачення положень ст. 435 ЦПК України дійсно свідчить про те, що відстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню в повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен ураховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці в сукупності з іншими фактичними обставинами.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року по справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року по справі № 2-55/10.

Також під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Окрім того, слід зазначити, що винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду у даній справі.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, саме на заявника (відповідача) в контексті наведених приписів покладається обов`язок доведення існування відповідних підстав. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення суду.

До заяви про відстрочення виконання рішення суду у даній справі заявник додав копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , яке видане 15.05.2013р. ОСОБА_1 , довідку Управління обслуговування громадян ГУПФ України в Закарпатській області від 17.06.2024 видана ОСОБА_1 , в тому що він знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ в Закарпатській області і отримує пенсію за віком, за січень 2024 червень 2024 отримано 30422,60 грн., та копію постанови по відкриття виконавчого провадження ВП №74918069 від 03.05.2024 з виконання виконавчого листа №308/3830/23 виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

В обґрунтовання заяви про відстрочення виконання рішення, заявник посилається на неспроможність виконання рішення суду внаслідок скрутного матеріального становища, є особою пенсійного віку та отримує мінімальну пенсію. Також просить врахувати воєнний стан в Україні, який впливає на матеріальну спроможність в частині заробітку, а також те, що про наявність судового рішення йому не було відомо, участь у розгляді справи не приймав.

Оцінюючи наведені обставини, слід зазначити, що складне матеріальне становище боржника не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, тому не може бути безумовною підставою для відстрочення виконання рішення суду.

А наявність військового стану в Україні наразі впливає на діяльність та фінансовий стан обох сторін, оскільки такі перебувають в рівнозначних економічних умовах.

Крім того, посилання заявника не те, що про наявність вказаного вище судового рішення йому не було відомо, участь у розгляді справи не приймав, суд оцінює критично, такі на переконання суду не є тими обставинми, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Інших суттєвих причин та доказів неможливості або складності виконання рішення суду, а також інших обставин виняткового характеру, які могли б бути розцінені як підстава для відстрочення виконання рішення суду заявником не надано.

З огляду на викладене, аналізуючи надані заявником докази та враховуючи майнове право і інтерес позивача, суд приходить до переконання, що заявником не надано належних та допустимих доказів виникнення виключних обставин у розумінні ст. 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду.

У відповідності до ч. 7 ст. 435 ЦПК України, про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Беручи до уваги недоведеність заявником наявність обставин, які суттєво ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення суду в цій справі, беручи до уваги відсутність згоди стягувача для надання відстрочки, правові підстави для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду відсутні. Відтак, заява ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення у справі №308/3830/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення 3 (трьох) відсотків річних,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду складено 02.08.2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило