Дата документу 17.10.2024Справа № 554/6915/23
Провадження № 2/554/2287/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючий суддя: Сініцин Е.М.,

при секретарі: Рябченко В.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

До Октябрського районного суду м. Полтави надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 31.10.2019 року, близько о 10-ї години, вона разом з ОСОБА_3 йшли по подвір`ю АДРЕСА_1 , де на неї, рухаючись заднім ходом, наїхав автомобіль «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху України.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, вона - ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: уламкового перелому хірургічної шийки верхньої третини плечової кістки зі зміщенням та переломів обох гомілкових кісток лівої гомілки зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку м`яких тканин голови, кінцівок, які згідно висновку № 38 судово-медичної експертизи від 24.01.2020, відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки, а також задоволено частково її цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди - стягнуто зі ОСОБА_2 на її користь в рахунок відшкодування майнової шкоди грошові кошти в розмірі 10 779,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 70 000,00 гривень.

Вирок був оскаржений ОСОБА_2 до апеляційної інстанції, а в процесі розгляду подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст.49 КК України. Водночас обвинувачений підтвердив те, що йому зрозумілі та роз`яснені вказана підстава звільнення від кримінальної відповідальності, її правові наслідки, а також право заперечувати проти закриття кримінального провадження з даної підстави, якщо би він був переконаний, що проведення судового розгляду призведе до закриття провадження з реабілітуючої підстави.

24 листопада 2022 року колегія Полтавського апеляційного суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_2 задовольнила. Вирок Октябрського районного суду м.Полтава від 17 червня 2021 року щодо ОСОБА_2 скасувала, звільнила ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч.2 ст.284 КПК України.

Оскільки Вирок був скасований, відповідно і в частині цивільного позову, тому звертається до суду з даним позовом, на підставі ч.1 ст.1177 ЦК України.

ОСОБА_2 вчинив наїзд на неї, отже, неправомірними суспільно-небезпечними діями, їй завдано майнові та немайнові втрати, що спричинені моральними та фізичними стражданнями.

Так, після скоєння дорожнього-транспортної пригоди, сторонні люди допомогли її витягти із під автомобіля та занесли до квартири, куди також зайшов ОСОБА_2 , який кричав, вів себе не коректно. Як тільки зняли з ноги взуття всі побачили, що там все в крові. ОСОБА_2 відразу зник, не викликавши, навіть, швидкої допомоги. Її сусідка викликала невідкладну допомогу. Після чого її було доставлено до 1-ї МКЛ, де діагностували переломи лівого голеностопу та ключиці з правого боку. Працівники лікарні повідомили поліцію про ДТП. До лікарні разом із поліцейськими приїхав і ОСОБА_2 , оскільки вона була в тяжкому стані з ним спілкувалася ОСОБА_4 , їй і залишив свої дані водій автомобіля. Першу операцію 31 жовтня 2019 року зробили безкоштовно. Для проведення другої операції необхідно було оплатити комплект імплантів для остеосинтезу плеча в розмірі 13 500,00 грн. (162 гр. банківські послуги) та інші медичні засоби на суму 1536,82 грн.. ОСОБА_2 обіцяв сплатити вартість комплекту імплантів навіть отримав рахунок для сплати, проте не оплатив. Як наслідок такої поведінки ОСОБА_2 проведення операції було відкладено. Друга операція проведена 15 листопада 2019 року. Комплект імплантів оплатив онук позивачки, що підтверджується квитанцією №82 від 13 листопада 2019 року. Після проведених операцій виникла необхідність в придбанні медичного ліжка вартість якого склала 9477,00 грн. (7500,00 грн. ціна ліжка, 170,00 грн. сума комісії за перерахування коштів та 1607,00 грн. вартість доставки) що підтверджується фіскальними чеками №0090 від 24.11.2019 р. та № 0091 від 24.11.2019 р. Придбанням ліжка також займався онук, ОСОБА_5 .

Крім того, оскільки вона була тривалий час прикута до ліжка, і не мала змоги себе обслуговувати 27 листопада 2019 року уклала договір про надання послуг доглядальниці на шість місяців. Перші три місяці, згідно рекомендацій лікарів повинна була провести в ліжку, тому на доглядальницю ОСОБА_4 покладалися обов`язки придбання продуктів харчування, готування їжі, прибирання та догляд за нею, в т.ч. і гігієнічний.

За перші три місці було домовлено, що оплата буде в розмірі 4500,00 грн. в місяць, подальшому Позивачка вже почала вставати, як і планували та рекомендували лікарі, тому об`єм обов`язків доглядальниці трішки зменшився. Проте, придбання продуктів харчування, приготування їжу та прибирання покладалося на ОСОБА_6 . В зв`язку із зменшенням обов`язків зменшилася і оплата її послуг, так починаючи з 27 лютого 2020 року доглядальниці платили 3000,00 грн. в місяць. Загалом сплачено ОСОБА_4 за послуги доглядальниці 22 500 грн..

А також їй спричинена моральна шкода, яка позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності. В момент отримання тілесних ушкоджень, Позивачка перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

Наслідки подій призвели до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін: пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, реакції замикання, фіксованість на негативних переживаннях, насторога, невпевненість в собі, тривога з приводу майбутнього. Крім того, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів. Внаслідок обставин отримання тілесних ушкоджень, ОСОБА_1 й досі відчуває почуття образи, досади, обурення поведінкою ОСОБА_2 , переживає щодо відношення родини та близьких до скоєння, адже її рідним прийшлося вносити корективи в своє власне життя. Крім того, після проведених операцій, вже не може повноцінно користуватися ванною, а отже виникла ще й потреба в переобладнанні ванної кімнати.

Враховуючи викладене, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь завдану матеріальну шкоду, вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в розмірі 46 975,82 грн., та завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 100 000,00 грн., та процесуальні витрати пов`язані з розглядом даної справи, а саме витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн..

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 07 серпня 2023 року у цивільній справі за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до розгляду по суті в судовому засіданні.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Ярошенко С.М., доводи, викладені у позовній заяві підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Представник відповідача адвокат Гудзь Л.Г. у судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на доводи, наведені у письмових поясненнях відповідача від 13.02.2024 року, та вказувала, що відповідачем визнається матеріальна шкода у розмірі 10 779,00 грн., що документально підтверджена позивачем, тоді як інша частина матеріальної шкоди, що включає в себе відшкодування придбання медичного ліжка з відповідними характеристиками та відшкодування витрат на послуги доглядальниці, оскільки зазначені витрати не випливають із медичних рекомендацій, не підтверджуються потребами позивачки, що були підтверджені доказами. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, просила відмовити, оскільки вважає їх недоведеними.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Матеріалами кримінальної справи № 554/4276/20 (провадження 1-кп/554/87/2021) встановлено, що 31 жовтня 2019 року, приблизно о 10 год 00 хв, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_2 . рухаючись біля будинку № 146- Б по вул. Європейській у м. Полтаві, перед початком руху автомобілем заднім ходом, не переконався у відсутності пішоходів або перешкод. не скористався для забезпечення безпеки руху допомогою інших осіб. чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_1 і ОСОБА_7 які перебували позаду автомобіля та рухалися в попутному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому хірургічної шийки верхньої третини плечової кістки зі зміщенням та переломів обох гомілкових кісток лівої гомілки зі зміщенням, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, набряку м`яких тканин голови, кінцівок.

Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2021 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів громадян, що становить 5 100,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки.

Судом встановлено, що внаслідок отриманих травм, ОСОБА_1 перебувала на лікуванні в травматологічному відділенні КП «1-а МКЛ Полтавської міської ради», та несла витрати на лікування, документально підтверджена сума яких склала 15 198,82 грн., з яких ОСОБА_2 відшкодовано 4 419,82 грн..

Відповідно до викладеного, вказаним вироком задоволено цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , та стягнуто зі ОСОБА_2 10 779,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 70 000,00 грн. моральної шкоди.

Вирок було скасовано Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року, а ОСОБА_2 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Скасування Вироку Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2021 року відбулося не з причини невідповідності норм матеріального чи процесуального прав, або неповного встановлення обставин кримінального правопорушення, а з причини подання клопотання самим обвинуваченим ОСОБА_2 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, тобто з нереабілітуючої обставини.

Відповідно, дії ОСОБА_2 при скоєнні наїзду на ОСОБА_1 є винними.

Згідно з ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

ОСОБА_1 подавала позов під час судового розгляду кримінальної справи, позов Вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 17 червня 2021 року був частково задоволено, але в зв`язку з скасуванням його апеляційною інстанцією з нереабілітуючих ОСОБА_2 обставин, позивачка знову звернулася до суду.

Відповідно до частини 1 статті 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Основною формою компенсації заподіяної (матеріальної) шкоди потерпілої особи є відшкодування збитків.

Крім того, згідно з ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Суд вважає, що ОСОБА_1 на підставі ст.ст.1177 та 1187 ЦК України має право на отримання компенсації за спричинену матеріальну та моральну шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку про часткове їх задоволення.

Позивачкою доведено, що нею придбано комплект імплантів для остеосинтезу плеча вартістю 13 500,00 грн. та банківські послуги в розмірі 162,00 грн., що підтверджується квитанцією №82 від 13.11.2019 року., понесені витрати на придбання ліків, що підтверджуються чеками від 15.11.2019 року на суму 89,99 грн., від 27.11.2019 року на суму 210 грн., 13.11.2019 року на суму 125,90 грн. та чеком на суму 1 110,93 грн.

Таким чином, сума витрат на лікування ОСОБА_1 склала 15 198,82 грн., суд вважає вказані витрати доведеними та такими, що підлягають відшкодуванню відповідачем.

Водночас, суд враховує, що ОСОБА_2 вказана сума частково відшкодована, що підтверджується чеками від 12.11.2019 року на суму 2 817,89 грн. та 1 601,49 грн., а всього на суму 4 419,82 грн..

При цьому, окрім вищенаведених витрат, позивачкою заявлена необхідність відшкодування витрат на за послуги доглядальниці у розмірі 22 500,00 грн. та витрат на придбання медичного ліжка вартість якого склала 9477,00 грн. (7500,00 грн. ціна ліжка, 170,00 грн. сума комісії за перерахування коштів та 1607,00 грн. вартість доставки) що підтверджується фіскальними чеками № 0090 від 24.11.2019 р. та № 0091 від 24.11.2019 р.

Розглядаючи зазначені витрати на придбання медичного ліжка та послуги доглядальниці, суд критично відноситься до необхідності їх відшкодування, оскільки суду не надано доказів, що зазначені потреби позивачки виникли із необхідності подолання наслідків, завданих її здоров`ю внаслідок кримінального правопорушення, такі потреби не встановлено і з матеріалів кримінальної справи.

Отже, суд вважає, що доведеною сумою спричиненою ОСОБА_1 матеріальної шкоди, що виникла із її витрат на лікування, є розмір - 15 198,82 грн., а з врахуванням відшкодованої суми ОСОБА_2 у розмірі 4 419,82 грн., сума відшкодування становить 10 779,00 грн..

Крім того, саме такий розмір матеріальної шкоди 10 779,00 гривень не оспорювався відповідачем, і не підлягає доказуванню, відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступних висновків.

В частинах 1 та 2 статті 23 ЦК України зазначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду закріплені в ст.1167 ЦК України: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, що була завдана ОСОБА_1 внаслідок кримінального правопорушення дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить із наведеного позивачкою обсягу моральних страждань: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; фіксованість уваги на проблемі одужання та правової реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; в момент отримання тілесних ушкоджень, Позивачка перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями образи, обурення, тривоги, страху за своє здоров`я та життя.

З огляду на викладене, суд вважає, що діями ОСОБА_2 нанесено значну моральну шкоду, винність у її вчиненні випливає із встановленої вини ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи поведінку ОСОБА_2 під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, де він не визнавав ані своєї вини, ані цивільного позову, суд вважає, що позивачка довела його нетактовну поведінку зразу після скоєння аварії, оскільки він не надавав допомоги потерпілій, не викликав швидку допомогу, а також не вважав за необхідно матеріально допомагати ОСОБА_1 , 1937 року народження, яка повинна була вишукувати гроші зі своєї пенсії на лікування.

Вказане не спростовано стороною відповідача.

Крім того, суд оцінює і глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_1 , яка є особою похилого віку, погіршення її здібностей, організм якої, через її похилий вік не може регенерувати належним чином і в короткий строк.

З урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди є доведеними у повному обсязі, а сума відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. є співмірною із нанесеною відповідачем немайновою шкодою.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави, у зв`язку зі звільнення позивачки від його сплати на підставі п.п. 2 та 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», складає 1 825,82 грн.

Розглядаючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача суми витрат на правову допомогу, суд виходить із ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Так, на підтвердження витрат позивачки на правову допомогу суду надано договір про надання правової допомоги № 43/к від 07 листопада 2011 року.

Суд вказує, що договір про надання правової допомоги, за відсутності інших документів, що вказували б на наявність розрахунків за вказаним договором та обсяг виконаних за ним робіт, не є достатнім підтвердженням понесення позивачкою витрат на професійну правову допомогу, відтак суд не вирішує зазначене питання, оскільки у позивачка існує право на його реалізацію в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 16, 23, 1166, 1167, 1177,1187 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 76, 81, 89, 263-265,268,300 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду, спричинену вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в розмірі 10 779,00 грн. (десять тисяч сімсот сімдесят дев`ять гривень 00 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну (немайнову) шкоду вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в розмірі 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави суму судового збору, що компенсований ОСОБА_1 на підставі закону, пропорційно розміру задоволених позовних вимог 1 825,82 грн.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_2 , РНОКПП не відомо.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: Е.М. Сініцин.