Справа № 732/1691/24
Провадження № 2/732/523/24
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2024 року м. Городня
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Бойко А. О.,
у присутності секретаря судового засідання Пінчук С. М.,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч умов договору, укладеного між сторонами, відповідачем виплата орендної плати за 2014-2022 роки проводилась без урахування п. 11,12 договору, тобто без застосування індексів інфляції. Порушення носило систематичний характер. За 2023 рік орендна плата відповідачем не виплачена.
В силу статей 316, 317, 319 Цивільного кодексу України позивач, як власник земельної ділянки, обрав захист своїх прав шляхом розірвання договору за рішенням суду, як це передбачено ст. 32 Закону України «Про оренду землі».
Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Позивачка у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві заявила письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти винесення заочного рішення (а. с. 3 зв.).
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача арбітражний керуючий Кучак Юрій Федорович у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, за адресою, вказаною у позові, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення про вручення судової повістки.
Відзиву на позов від відповідача до суду не надійшло.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
За змістом статей 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, якщо відповідач не повідомив суд про причини неявки та якщо від нього не надійшов відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів, у разі згоди на це позивача.
Враховуючи той факт, що відповідач в розумінні ст. 130 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, не подав відзиву на позов, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази та інші матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
15 листопада 2011 року між ОСОБА_1 (орендодавець за договором) та Агропромисловим кооперативом «Старосільський» (орендар за договором) було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28 серпня 2012 року.
За змістом урегульованих умов у п. 10-14 розділу «Орендна плата» договору сторонами встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3 % нормативної грошової оцінки землі, яка здійснюється у грошовій, натуральній та відробітковій формах. Передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Орендна плата вноситься у такі строки: у грошовій формі 1 раз на рік до кінця першого за звітним роком місяця, натуральна та відробіткова протягом року в міру потреби та можливостей в їх наданні. Повний розрахунок по орендній платі проводиться не пізніше як 1-го березня наступного за звітним роком. (а. с. 5-6)
У пункті 12 договору сторони узгодили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
У пунктах 34-38 договору визначено порядок зміни умов договору і припинення його дії.
Відповідно до п. 36 договору дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок систематичного невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.
Аналіз змісту договору оренди землі від 15.11.2011 укладеного між сторонами свідчить, що між ними виникли правовідносини оренди землі.
Згідно із ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Аналогічним чином оренда землі визначається і в Законі України «Про оренду землі».
За змістом ч. 1 ст. 2 цього Закону відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Крім того, згідно із ст. 17 Закону України «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.
З дослідженої в судовому засіданні копії державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 629434 установлено, що його видано 20 лютого 2006 року ОСОБА_1 в підтвердження того, що на підставі розпорядження Городнянської РДА Чернігівської області від 30.11.2005 їй передана у власність земельна ділянка загальною площею 5,32 га, яка розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення земельної ділянки ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до плану меж земельної ділянки встановлено, що вона складається з чотирьох земельних ділянок: площею 4,09 га рілля, площею 0,88 га сіножать, площею 0,26 га пасовище та площею 0,09 га сади. (а. с. 10 зв.)
Звертаючись з вказаним позовом, позивачка зазначила, що при укладенні договору сторони узгодили, що обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, однак орендна плата за 2013-2022 роки відповідачем сплачувалась неналежним чином, залишалась недоплаченою, відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача. За 2023 рік орендна плата відповідачем не виплачена.
Частина 1 статті 13 ЦПК України закріплює, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належить право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). При цьому власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Частиною 2 статті 792 ЦК України передбачено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно із статтею 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди.
В силу ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» від 06 жовтня 1998 року №161-XIV (зі змінами) перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Аналіз вказаних норм у їх сукупності призводить до висновку, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинним договором оренди, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
У розумінні вищевказаних норм підставою для припинення права користування земельною ділянкою та розірвання договору оренди може бути лише систематична несплата орендної плати.
Докази виплати відповідачем орендної плати у розмірі, обумовленому у договорі оренди земельної ділянки, а саме з урахуванням індексів інфляції, у справі відсутні. Також не надано доказів сплати відповідачем орендної плати за 2023 рік.
Виходячи з принципу диспозитивності у цивільному процесі, позивач має самостійно вирішувати, чи поєднати, чи заявити окремо вимоги про стягнення недоплаченої суми орендної плати, або не заявляти таких вимог.
Стягнення суми недоплаченої орендної плати не є предметом цього позову.
Таким чином, відповідачем було порушено обов`язок зі сплати орендної плати позивачу, оскільки орендна плата за користування належною останній земельною ділянкою за 2013-2022 роки сплачувалась неналежним чином, залишалась недоплаченою, за 2023 рік орендна плата не сплачена, отже відбувалося систематичне порушення умов договору з боку відповідача.
За таких обставин, наявні підстави вважати, що з боку відповідача відбулося систематичне порушення обов`язку по сплаті орендної плати за користування спірною земельною ділянкою.
Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі з підстав, що передбачені п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 526, 598, 626, 629, 651 Цивільного кодексу України, Законом України «Про оренду землі», статтями 259, 263, 265, 268, 272, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Агропромислового кооперативу «Старосільський» про розірвання договору оренди землі задовольнити повністю.
Стягнути з Агропромислового кооперативу «Старосільський» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням копію заочного рішення протягом двох днів з дня його проголошення і роз`яснити, що він має право протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення подати до суду заяву про перегляд заочного рішення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку позивачем безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений і підписаний 28.10.2024.
Суддя А. О. Бойко