Справа № 303/1281/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.,

суддів Кожух О.А., Джуги С.Д.

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними в матеріалах справи доказами цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Печунка Віктор Омелянович на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2024 року, ухвалене головуючою суддею Курах Л.В. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості

встановив:

У лютому 2024 ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначало, що 12.03.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № відповідно до якого відповідач отримала 4000 грн, зі сплатою 1,75 % за один день користування, річна відсоткова ставка 638,75 %.

Право вимоги за яким відповідно до укладеного договору факторингу між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» від 14 липня 2021 року № 14-07/21 перейшло до ТОВ « Вердикт Капітал», яке в свою чергу відступило право вимоги за зазначеним кредитним договором на підставі договору відступлення права вимоги, укладеному між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» від 10 січня 2023 року № 10-01/2023 року перейшло до ТОВ «Коллект Центр».

Відповідач умови кредитного договору від 12.03.2020 року за № не виконувала, а тому утворилась заборгованість, яка станом на 09.01.2024 становить 73 649,89 грн, що складається з суми основного боргу 3 999,99 грн та суми заборгованості за відсотками 69 649,90 грн.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконує належним чином, у добровільному порядку заборгованість не сплачує, у зв`язку з чим позивач, з врахуванням принципу розумності, співмірності та і пропорційності просив стягнути заборгованість у розмірі 48 169,95 грн (основний борг 3 999,99 грн та заборгованість за відсотками 44 169,96 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» 48 169,95 гривень в тому числі 3999,99 грн основний борг (тіло кредиту), 44 169,96 заборгованість по відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» 3028,00 гривень у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та 13 000,00 гривень витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Печунка В.О., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом не з`ясовано всі обставини справи, зокрема те, що позивачем пропущено строк на звернення до суду. Строк дії користування кредитом становить 22 дні, а тому з позовом мав звернутися після закінчення строку користування кредитом. При цьому категорично заперечує внесення будь яких платежів 20.04.2020.

Щодо нарахованих відсотків, то зазначає, що такі слід було нараховувати у межах строку користування кредитними коштами.

Також не погоджується з стягнутою сумою судових витрат на правничу допомогу, який є завищеним, не відповідає розумності та справедливості, а тому такі слід зменшити до 3 000 грн.

Крім того зазначає, що судом першої інстанції не було її повідомлено про розгляд справи, а тому вона не могла заявити клопотання про застосування строків позовної давності.

ТОВ «Коллект Центр» подало відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору ч.2 ст.1054 ЦК України. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З матеріалів справи слідує, що 12 березня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС» (надалі - Позикодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 12.03.2020 року (надалі - Договір), згідно з яким Товариство надало відповідачу кредит для власних потреб у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії Договору 36 календарних місяців з дня підписання Договору з остаточним терміном повернення кожного траншу не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках до Договору.

Відповідач здійснила дії спрямовані на укладання Договору шляхом підписання Пропозиції (оферти) та заповнення заявки на сайті Позикодавця та її підписання з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а також зазначення реквізитів банківської картки на рахунок якої, в подальшому ТОВ «ІНФІНАНС» було перераховано грошові кошти у сумі 4000,00 грн, що підтверджується квитанцією за сплату №50950991 від 14.03.2020.

Підписанням Договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з Правилами викладеними на веб-сайті Позикодавця, проектом Договору та погоджується з ними (п. 7.1 Договору).

Згідно з умовами Договору відсоткова ставка склала 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка - 638,75%.

14.07.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, в тому числі за Договором, що укладений між Позикодавцем та ОСОБА_1 .

У подальшому, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до відповідача за Договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», що підтверджується наявним у матеріалах справи Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, а також реєстром боржників.

Заборгованість Позичальника станом на 09.01.2024 складає суму 73649,89 грн (в т.ч. 3999,99 грн. основний борг (тіло кредиту), 69649,90 заборгованість по відсоткам).

Проте позивач, застосувавши принцип розумності, співмірності і пропорційності, визначив заборгованість, яку просив стягнути з відповідача у розмірі 48169,95 (в т.ч. 3999,99 грн. основний борг (тіло кредиту), 44169,96 заборгованість по відсоткам.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечує факт укладення нею Договору про надання позики від 14.03.2020, факт отримання нею кредитних коштів у розмірі 4000 грн. При цьому вважає, що строк позовної давності сплив, оскільки з позовом позивач мав право звернутися після спливу строку користування кредитом, що складає 22 дні.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази, позицію сторін у справі, норми закону, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача кредитної заборгованості у розмірі у визначеному розмірі.

Доводи апеляційної скарги про сплив строку позовної давності не заслуговують на увагу суду.

Сторони договору позики № від 12.03.2020 року в п. 1.9 погодили, що дія цього договору вважається продовженою на наступні 36 календарні місяці, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін письмово не повідомила іншу сторону про його припинення у зв`язку з закінченням строку дії договору. Дія цього договору може бути достроково припинена за ініціативою будь-якої із сторін шляхом письмового повідомлення іншої сторони та при умові відсутності зобов`язань між сторонами.

З позовом до суду позивач звернувся в лютому 2024 року, строк дії договору закінчився 12.03.2023 року, тобто позов подано в межах строків позовної давності.

Крім того, відповідачем до суду першої інстанції не було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. А доводи апеляційної скарги про те, що судом не повідомлялося її про розгляд справи є безпідставними, так як в матеріалах справи міститься повернутий на адресу суду поштовий конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому адреса відповідача не змінилася та таку остання вказує і в апеляційній скарзі. З огляду на зазначене слід вважати, що ОСОБА_1 була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за договором позики між нею та ТОВ «ІНФІНАНС» в обумовлені договором строки, позивач, який отримав право вимоги до відповідача за договором факторингу, внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати позичені кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Однак, колегія суддів частково не погоджується із рішенням суду в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано: Договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року;платіжну інструкцію № від 10 січня 2024 року про сплату 51000 грн ; заяву на надання юридичної допомоги № 457 від 02.01.2024 року; витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.01.2024 року

Із вказаних документів вбачається, що загальна вартість наданих адвокатським об`єднанням « Лігал Ассістанс» послуг по даній справі становить 13000 грн.

У апеляційній скарзі відповідач зазначає про завищення суми витрат на професійну правничу допомогу та їх невідповідність.

Суд першої інстанції вважав доведеним факт понесення таких витрат належними та достатніми доказами.

Разом, з тим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених ТОВ «Коллект центр» на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 137 та частиною третьої статті 141 ЦПК України, та враховуючи обсяг виконаних робіт адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» (усна консультація з вивченням документів та складання позовної заяви), складність справи, апеляційний суд приходить висновку про наявність підстав для зміни судового рішення суду першої інстанції в частині визначення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з її зменшенням з 13 000 грн до 5000 грн.

Керуючись ст.ст.141, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Печунка Віктор Омелянович задовольнити частково.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 квітня 2024 року змінити в частині визначення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу зменшивши таку з 13 000 грн до 5 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 30 липня 2024 року.

Головуючий суддя-доповідач

Судді