Провадження № 2/638/7406/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікова І.І., розглянувши позовну заяву представника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) адвоката Дубровської Олени Миколаївни (м.Ужгород, вул.Загорська, 26) до Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області (м.Харків, м-н Свободи, Держпром, 3 під?їзд, 2 поверх) про стягнення недоотриманої пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду через свого представника адвоката Дубровську О.М., за допомогою системи «Електронний суд», з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про стягнення недоотриманої пенсії її чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 394498,47 грн.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є вдовою ОСОБА_3 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові, у віці 77 років. Подружжя Чоботарьових мешкало у АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яку ОСОБА_1 прийняла відповідно до норми ч.3 ст. 1268 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом та єдиною спадкоємицею за заповітом, складеним на її користь ОСОБА_2 . Інші особи спадщину за померлим ОСОБА_2 не приймали. 16 квітня 2024р. Шостою Харківською міською державною нотаріальною конторою внаслідок смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу № 72305657.

ОСОБА_2 до своєї смерті перебував на обліку в ГУ ПФУ в Харківській області, як військовий пенсіонер та отримував пенсію Згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». При житті ОСОБА_2 звертався до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративними позовами щодо захисту своїх прав від неправомірних дій та бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, а саме: 1) рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 жовтня 2020р. у справі № 520/11901/2020 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, здійснивши виплату суми недоплаченої частини основного розміру пенсії з 01.01.2018 року однією сумою; 2) рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2020р. у справі № 520/16075/2020 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_2 з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 року з 05.03.2019 року із врахуванням раніше виплачених сум; 3) рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2021р. у справі № 520/6324/2021 задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 , зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 р. виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою КМУ від 30 серпня 2017 р. № 704 ….. в розмірі 80% грошового забезпечення ,здійснивши виплату перерахованої пенсії з урахуванням вже виплачених сум; 4) рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023р. у справі № 520/7543/2023 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області провести виплату пенсії ОСОБА_2 без обмежень, запроваджених ст. 2 розділу 1 і п.2 розділу ІІ Закону України « Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 р. № 3668-VI; 5) рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2024 р. у справі № 520/32799/2023 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області відновити нарахування та виплату ОСОБА_2 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн. відповідно до постанови КМУ «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 р. № 713 0 01 липня 2021 р. без обмеження максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання зазначених рішень Харківського окружного адміністративного суду нараховано: 1) згідно судового рішення в справі № 520/11901/2020 від 13 жовтня 2020 р. нараховано до виплати ОСОБА_2 недоплачену частину пенсії в сумі 30785,94 грн.; 2) згідно судового рішення в справі № 520/16075/2020 від 14.12.2020 р. ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, нараховано до виплати 13927,34 грн.; 3) згідно судового рішення в справі № 520/6324/21 від 22 червня 2021 р. . ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії, нараховано до виплати 237716.28 грн.; 4) згідно судового рішення в справі № 520/7543/23 від 04 травня 2023 р. . ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії, нараховано до виплати 74017.12 грн.; 5) згідно судового рішення в справі № 520/32799/23 від 28 лютого 2024 р. ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії, нараховано до виплати 38052.73 грн. Таким чином сума невиплаченої ОСОБА_2 пенсії становить 394 499,41 грн. (30785,94 +13927,34+237716.28+74017.12+38052.73 грн.).

Після смерті ОСОБА_2 , 22 травня 2024р. ОСОБА_1 звернулась до Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області з заявою про виплату належної ОСОБА_2 , згідно рішень суду, але невиплаченої за життя пенсії. Листом від 25 червня 2024р. № 18784-18143/Ч-03/8-2000/24 Головне управління пенсійного фонду України повідомило про відмову у виплаті різниці у сумі належної до виплати пенсії відмовлено з тих підстав, що ОСОБА_1 не була стороною в справі. 28 серпня 2024р. ОСОБА_1 повторно звернулась до Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області з заявою про виплату належної ОСОБА_2 , згідно рішень суду, але невиплаченої за життя пенсії. Листом від 03 вересня 2024 р. № 25764-28119/Ч-04/8-2000/24 Головне управління пенсійного фонду України повідомило про відмову у виплаті у виплаті різниці у сумі належної до виплати пенсії відмовлено з аналогічних підстав. На трете звернення ОСОБА_1 про виплату різниці у сумі належної до виплати пенсії ОСОБА_2 , листом від 16 вересня 2024 № 27991-29781/Ч-02/8- 2000/24 Головне управління пенсійного фонду України у Харківській області повідомило про відмову у виплаті різниці у сумі належної до виплати пенсії відмовлено в зв`язку з тим, що підстав для внесення змін до реєстру судових рішень не має, але ОСОБА_1 цього і не просила. ОСОБА_1 , як дружина та спадкоємиця першої черги, має право на виплату їй коштів, які нараховані її чоловіку, ОСОБА_2 , але не виплачені з вини Пенсійного фонду України. Крім того, ОСОБА_1 19 червня 2024 р. звернулась до Головного управління пенсійного фонду України з заявою про призначення їй пенсії по втраті годувальника, згідно якої їй призначено з 01 червня 2024 р. пенсію по втраті годувальника. Нараховані до виплати згідно рішень Харківського окружного адміністративного суду ОСОБА_2 за життя не отримав, тому вказані в позові суми підлягають виплаті у відповідності до вимог ст. 52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне страхування», ст.. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, в органах цивільного захисту є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частин першої, третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із статтею 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців чи осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

У разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що право на отримання пенсійних виплат спадкоємці (правонаступники) мають у випадку, якщо така виплата була нарахована померлому або присуджена йому на підставі судового рішення, що набрало законної сили, однак померлим не отримана. Водночас суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року в справі № 200/10269/19-а сформульований висновок про те, що у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 09 червня 2022 року в справі № 200/12094/18-а, такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсія у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV та частиною першою статті 61 Закону № 2262-ХІІ, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера, проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання. Якщо особа протягом 6 місяців після смерті пенсіонера не зверталася до Пенсійного фонду для отримання відповідних сум пенсії, у такому разі, сума пенсії, що належала пенсіонеру і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини, та орган Пенсійного фонду не здійснює виплату неодержаної пенсії у порядку частини першої статті 52 Закону № 1058-IV, частини першої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказаний підхід суду щодо застосування статті 61 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підтверджено Верховним Судом у постановах від 22 листопада 2023 року в справі №420/1966/19, від 16 травня 2023 року в справі № 420/288/21 та від 27 вересня 2023 року в справі № 420/16546/21.

У даній справі позивач реалізувала своє право на звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо недоодержаної за життя її чоловіком пенсії не пізніше 6 місяців після його смерті, проте таку виплату не отримала й фактично оскаржує відмову/бездіяльність суб`єкта владних повноважень з цього питання.

Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

У свою чергу, Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначає юрисдикцію та повноваження адміністративних судів, встановлює порядок здійснення судочинства в адміністративних судах (стаття 1 цього Кодексу).

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

До компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Враховуючи викладене та те, що спірні відносини не є спадковими, до них не застосовуються норми спадкового права, позивач фактично оскаржує відмову/бездіяльність суб`єкта владних повноважень щодо виплати їй нарахованої за життя її чоловіка суми пенсії відповідно до статті 61 Закону № 2262-XII, а тому даний спір не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин, наявні підстави для відмови у відкритті провадження в справі.

На підставі наведеного та керуючись ст.19,186,260,261,353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Дубровської Олени Миколаївни до Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області про стягнення недоотриманої пенсії.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд справи за вказаним позовом відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя: І.І.Теслікова