Справа № 645/7451/23
Провадження № 2/645/769/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2024 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В., при секретарі Циганок В.М., учасники справи: представник позивача не з`явився, відповідач ОСОБА_1 не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №Z06.00506.004757080 від 09.01.2019 року в розмірі 93187,47 грн., з яких: 36638,24 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 21521,37 грн. - заборгованість за відсотками та 35027,86 грн. - заборгованість за комісіями, а також суму судового збору в розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 09.01.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Z06.00506.004757080.

07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк»» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Ідея Банк» права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників.

Таким чином, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № Z06.00506.004757080 від 09.01.2019 року.

Відповідно до Договору відступлення права вимоги № 07072023 від 07.07.2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 93187,47 грн., з яких:

- 36638,24 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 21521,37 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 35027,86 грн. сума заборгованості за комісіями.

Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Незважаючи на це, Відповідач не виконала свого обов`язку, не здійснила погашення існуючої заборгованості ні на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПД», ні на рахунок попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 07.07.2023 року позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкції. Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_1 кредитних зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 93187,47 грн., а також судові витрати з судового збору.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 15.01.2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

07.02.2024 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти вимог позивача. В обгрунтування відзиву зазначала, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів для підтвердження позовних вимог, а саме: Кредитного Договору посвідченого - належним чином, на який він посилається у тексті позову, надано лише копію Кредитного договору у нечитабельному вигляді, з якого неможливо дослідити його текст. Копія Заяви - приєднання (акцепту), та копія паспорту споживчого кредиту, копія Заяви - анкети, копія Заяви - повідомлення, Заяви про акцепт публічної оферти, додаток до паспорту споживчого кредиту, також позивачем надані у нечитабельному вигляді. Отже, вказані копії документів не можуть бути належними та допустимими доказами по даній справі, тому вважає, що позивач не довів належними доказами факту укладення Кредитного договору між відповідачем та АТ «ІДЕЯ БАНК». Надані позивачем документи належними чином не посвідчені. Також, належним чином оформленого розрахункового документу, чи виписок банку з карткового рахунку відповідача, які б могли підтвердити факт видачі/перерахування відповідачу, чи то отримання ним кредитних коштів, та згідно яких можливо було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу згідно вказаного договору позивачем не надано, більш того у наданому позивачем Ордеру - розпорядження, відсутні реквізити платіжної (банківської) картки відповідача, на яку їй би можливо було перерахувати кредитні кошти, відсутня печатка та підпис банку (про видачу відповідачу кредитних коштів в касі банку), вказані ордери, не посвідчені належним чином, тобто незрозуміло кому та які кошти надавав первісний кредитор, жодних підтверджуючих документів банківських установ, як доказів отримання відповідачем кредитних коштів, та користування відповідачем кредитними коштами позивачем не надано. Позивачем не вказана сума нібито отриманих відповідачем кредитних коштів; належних та допустимих доказів отримання відповідачем кредитних коштів у відділенні АТ «Ідея банк» (у випадку їх отримання саме у відділенні банку), позивачем також не надано. Отже, жодних належних та допустимих доказів по даній справі позивачем не надано. Посилання позивача на те, що факт наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за вищевказаними Кредитним договором підтверджується розрахунком заборгованості не заслуговує на увагу, так як розрахунок заборгованості наданий позивачем не може підтверджувати існування боргу оскільки, він не є первинними обліковими бухгалтерськими документами, та не відповідає ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та відповідно не може підтверджувати існування тих чи інших фінансових операцій, доказів, які (мають статус первинного документа, з числа визначених Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 № 578/5, позивачем не надано. Отже відповідач вважає, що позивачем не підтверджений факт отримання відповідачем грошових (кредитних) коштів, відповідними платіжними документами, які є єдиним можливим належним доказом здійснення платежу. Також, як вказує позивач, 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», укладено Договір Факторингу, відповідно до умов, якого, як вважає позивач, до позивача перейшло право грошової вимоги за Кредитним договором від 09 січня 2019 року за № Z06.00506.0047570, грошової вимоги до ОСОБА_1 , сума боргу за яким складає: 93187,47 грн., з яких: 36 038,24 грн. - заборгованість за основним боргом, 21521,37 грн. - заборгованість за відсотками, 35027,86 грн. - заборгованість за комісіями, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. У матеріалах справи відсутні докази направлення відповідачу та отримання нею доказів щодо відступлення права вимоги (відсутні поштова квитанція чи поштовий опис вкладення, які б підтвердили факт направлення ОСОБА_1 , та отримання нею листів від кредитора), а тому, у випадку наявності у відповідача заборгованості за договором позики, вона має право не виконувати обов`язку нового кредитора. Щодо нарахування відсотків за вищевказаними Договорами, вважає, що позовні вимоги в цій частині, не підлягають задоволенню через пропуск позивачем строку спеціальної позовної давності.

Ухвалою суду від 28.05.2024 року справу прийнято в провадження судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Ульяніч І.В., справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

В судове засідання представник позивача, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання представника ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про розгляд справи за його відсутності, згідно якого позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомилаҐ, відповідно до відзову на позовну заяву просила про застосування строку позовної давності та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.01.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № Z06.00506.004757080, Банк на поточні потреби надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 56000,00 грн. (п.1.1 Договору), строком на 36 місяців, тобто до 09.01.2022 року, (п.1.2 Договору), процентна ставка у розмірі 21,99%. (п.1.4 Договору). Кредитний договір підписано ОСОБА_1 ..

Тобто даний договір є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України. Позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним.

Згідно Графіку розрахунків та орієнтовної сукупної вартості кредиту, загальна вартість кредиту на час закінчення строку кредитування 09.01.2022 становить 127717,65 грн. та складається з: суми кредиту в розмірі 56000,00 грн. процентів за користування кредитом в розмірі 24873,73 грн. та плати за обслуговування 46843,92 грн.

07.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого та Витягу із Реєстру боржників № 2 до договору, право грошової вимоги за кредитним договором № Z06.00506.004757080 від 09.01.2019 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Згідно п. 2.1. Договору факторингу за цим Договором АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього Договору та надсилається АТ «Ідея Банк» ТОВ «ФК «ЄАПБ» в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього Договору. Реєстр боржників після належного його підписання Сторонами вважається невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників №2 до Договору відступлення прав вимоги № 07072023 від 07.07.2023 року, від АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № Z06.00506.004757080 від 09.01.2019 року на суму 93187,47 грн., з яких:

- 36638,24 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 21521,37 грн. - сума заборгованості за відсотками;

- 35027,86 грн. сума заборгованості за комісіями.

В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За положеннями ст.ст. 526, 1054 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання перед відповідачем виконав.

Відповідно до кредитного договору, дата надання кредиту 09.01.2019 року.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надається строком на 36 місяців, тобто до 09.01.2022 року.

Пунктом 1.4 кредитного договору станом на день укладання Договору змінна частина ставки, визначена за рішенням правління банку, становить 9,5%, що разом з маржею банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99%..

Встановлено, що в період дії кредитного договору відповідач не дотримувалася його умов, внаслідок чого має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № Z06.00506.004757080 від 09.01.2019 року.

З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 07.07.2023 року, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

У відповідності до положень ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання є неприпустимою.

За частиною 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд вважає необхідним стягнути із відповідача 36638,24 грн. - суму заборгованості за основною сумою боргу та 21521,37 грн. - суму заборгованості за відсотками.

Щодо стягнення із відповідача 35027,86 грн. суми заборгованості за комісіями, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49, затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору.

За таких обставин положення пункту 1.11 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором № Z06.00506.004757080 від 09.01.2019 р., розмір заборгованості за комісією складає 35027,86 грн. /а.с.18/

Враховуючи, що в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, та відповідних доказів цьому, що надавались відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування заборгованості по кредиту, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку що позовна вимога щодо стягнення з відповідача комісії у розмірі 35027,86 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом № 540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі 679/1136/21 зазначено, що: «У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Крім того, указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» запроваджено воєнний стан в Україні.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що звернувшись у грудні 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не пропустило позовну давність встановлену статтею 257 ЦК України.

Позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем.

Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України.

З огляду на те, що ОСОБА_1 взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, в повному обсязі не виконала, суд знаходить позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме стягує з відповідача суму заборгованості за Кредитним договором № Z06.00506.004757080 від 09.01.2019 р. у розмірі 58159 грн. 61 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 36638 грн. 24 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 21521 грн. 37 коп.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, пропорційно до розміру вимог, які задоволені судом, а саме судовий збір у розмірі 1675,12 грн. (2684,00 х 58159,61: 93187,47).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 247, 259, 263-265, 282 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за Кредитним договором № Z06.00506.004757080 від 09.01.2019 р. у розмірі 58159 грн. 61 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 36638 грн. 24 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 21521 грн. 37 коп..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 1675 грн. 12 коп.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо позивача: Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , юридична адреса: 01032, м.Київ, вул. Симона Петлюри, буд.30, адреса для листування: 07400, Київська область, м.Бровари, вул.Лісова, буд.2, поверх 4 ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст Рішення складено 02.12.2024 року

Головуючий суддя: І.В.Ульяніч