ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/406/24 Доповідач: Базіль Л.В
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2024 року, ухвалене під головуванням судді Єпішина Ю.М. у справі №766/20884/18 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

23.10.2018 року Акціонерне товариство Комерційний банк Приватбанк (далі банк), звернувшись до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, вказав, що відповідно до укладеного договору (без номеру) від 24.02.2012 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 0.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складають між нею та банком договір, умови якого вона зобов`язалася виконувати.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Посилаючись на порушення відповідачкою зобов`язань за кредитним договором, посилаючись на право кредитодавця на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 114003,65 грн за кредитним договором № б/н від 24.02.2012 року, яка складається з: 9418,75 грн заборгованості за кредитом; 104584,90 грн - заборгованості по процентам за користування кредитом з 24.02.2012 року по 31.10.2017 рік; стягнути судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 10 вересня 2024 року у задоволенні позову АТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 відмовлено.

Мотивував рішення суд першої інстанції тим, що АТ КБ Приватбанк пропустило строк звернення до суду за захистом своїх порушених прав, що згідно з частиною четвертою статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є підставою для відмови в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, АТ КБ Приватбанк через свого представника ОСОБА_2 подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ Приватбанк задовольнити у повному обсязі. Стягнути з відповідача судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду з приводу того, що позивач звернувся за стягненням заборгованості після спливу строку позовної давності є помилковим, оскільки судом не взято до уваги таку істотну обставину як строк дії картки. Відповідно до інформації, що була надана суду першої інстанції, відповідачу було надані згідно кредитного договору б/н від 24.02.2012 року, кредитні картки, остання з них мала термін дії до 07.2016 року, тобто картка була перевипущена. Під перевипуском картки розуміється випуск та приєднання картки з новим строком дії до раніше відкритого клієнту карткового рахунку, а тому вся сума заборгованості за кредитним лімітом буде відображатися та враховуватися в тому числі і на перевипущеній картці. З посиланням на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 27.02.2019 року, справа №743/150/17, зазначає, що перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня дії картки.

Позиція відповідачки на стадії апеляційного перегляду справи.

ОСОБА_1 та її представник, адвокат Головатенко К.К. у окремо поданих запереченнях на апеляційну скаргу, просять рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позиція апеляційного суду.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 6 статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Приписами п.1 ч.1 ст.176 ЦПК України регламентовано, що ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвалами Херсонського апеляційного суду від 03.10.2024 року та від 30.10.2024 року, з огляду на положення ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд даної справи призначено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, з огляду на те, що позовні вимоги мають виключно майновий характер, та справа є малозначною в силу вимог закону, оскільки ціна позову 114003,65 грн не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на момент подання позову (176200,00 грн).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Мотиви і доводи апеляційного суду та застосовані норми права.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ Приватбанк про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції зазначив, що позивач АТ КБ Приватбанк, звернувшись до суду 23.10.2018 року, пропустив строк позовної давності на звернення до суду з даним позовом.

Проте, апеляційний суд не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов такого висновку при неправильному застосуванні норм матеріального права, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ Приватбанк).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Судом встановлено, що між позивачем і відповідачем 24.02.2012 року був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанк.

У заяві зазначено, що відповідач погоджується з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг.

Також суд встановив, що долучені до позовної заяви банком Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанк, Тарифи підписані лише АТ КБ Приватбанк, тоді як підпис ОСОБА_1 на вказаних Умовах та Правилах, Тарифах відсутній.

В постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок про те, що Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

За викладеного, Умови та Правила надання банківських послуг у АТ КБ Приватбанк, Тарифи, які надав банк, не можна вважати складовою кредитного договору, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 .

Підписана ОСОБА_1 Анкета-заява від 24.02.2012 року не містить положень щодо розміру процентної ставки за користування кредитом, пені та комісії, порядку їх нарахування, як не містить і розміру отриманого кредиту, строку та порядку його повернення. Отже вказані умови сторонами не були визначені при укладені договору про надання банківських послуг.

Однак із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 24.02.2012 року, укладеного між Приватбанком та ОСОБА_1 , із виписки по особовому рахунку позичальника слідує, що, банком нараховувались відсотки, комісія, пеня, на суму яких збільшувалась загальна сума заборгованості, а на збільшену суму заборгованості з відсотками, комісією та пенею банк знову нараховував відсотки.

Зазначені обставини унеможливлюють стверджувати, що надані банком докази свідчать про наявність кредитної заборгованості, оскільки банк не мав права здійснювати нарахування процентів за користування кредитом, комісією, пенею, через те, що такі умови сторонами не були погоджені, а відтак до зазначених позовних вимог АТ КБ Приватбанк позовна давність не може бути застосована, оскільки такі вимоги є необгрунтованими.

Як роз`яснено у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 Про судове рішення у цивільній справі, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, до ухвалення рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Оскільки позовні вимоги щодо наявності у відповідачки кредитної заборгованості не підтверджені доказами справи, аргументи апеляційної скарги про те, що банком не пропущено строк позовної давності не мають правового значення, оскільки апеляційним судом встановлено, що заявлені у цій справі позовні вимоги є недоведеними.

Отже, оскільки судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права (суд помилково застосував позовну давність до заявлених банком вимог), апеляційний суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2024 року з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст.367,374,376 ЦПК України апеляційний суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк задовольнити частково.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 10.09.2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуюча Л.В. Базіль

Судді В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько