Справа № 303/6422/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильчук Андрій Юрійович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2023 року, ухвалене головуючим суддею Монич В.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради, третьої особи приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Галини Василівни про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

встановив:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мукачівської міської ради, третьої особи приватного нотаріуса Ужгородського міського нотаріального округу Кузьо Г.В. про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина на все майно яке їй належало на день смерті. Заповіту ОСОБА_2 не залишала. Позивач після смерті матері пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини з тих підстав, що на момент смерті спадкодавця проживав постійно за кордоном, а саме у Державі Ізраїль і у 2022 році планував приїхати та подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. У зв`язку із запровадженням в Україні з 24.02.2022 воєнного стану та відсутності авіасполучення між Україною та Ізраїлем, позивач не мав змоги приїхати особисто та подати заяву нотаріусу.

Тому, просив суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильчук А.Ю., подав апеляційну скаргу на вказане рішення суду в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказує, що суд першої інстанції помилково не прийняв до уваги твердження позивача про те, що строк на прийняття спадщини ним пропущено з поважних причин, зокрема, через введення на території України воєнного стану та відсутністю авіасполучення між Україною та Ізраїлем, тому він не мав змоги особисто подати до нотаріуса заву.

Враховуючи, що він не є громадянином України, отримати нотаріальні послуги в консульській установі України на території держави Ізраїль та подати заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася на території України, він не мав можливості.

Враховуючи те, що у спадкоємця існували перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини, а саме, тяжкий стресовий стан, спричинений втратою матері, необхідність отримання свідоцтва про смерть спадкодавця з апостилем, відсутність будь-якого сполучення між державами, суд дійшов помилкового висновку про те, що відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У відзиві на апеляційну скаргу Мукачівська міська рада просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін рішення суду першої інстанції. Вважає, що позивачем не надано належних і допустимих доказів поважності пропуску строку прийняття спадщини за померлою.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом ОСОБА_2 , яка являлася позивачу матір`ю, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками позивача ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про розлучення батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шлюб розірвали - серії НОМЕР_3 . (а.с.14-16).

Згідно копії свідоцтва про зміну імені № НОМЕР_4 ОСОБА_1 , змінив своє ім`я з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 » в державі Ізраїль засвідченого нотаріусом (а.с.17-18).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Мукачівської міської ради від 27.10.1995 року майно належало ОСОБА_2 (а.с.19).

Згідно будинкової книги за вказаною адресою, по АДРЕСА_1 , була зареєстрована тільки ОСОБА_2 (а.с. 20-21).

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Кузьо Г.В. від 10.02.2023 № 12/01-16 ОСОБА_1 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини, оскільки після відкриття спадщини пройшло вже 6 місяців та ОСОБА_1 - позивачем не додано документів щодо спільного проживання за однією адресою з померлою ОСОБА_2 тобто матір`ю. (а.с.10).

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини за померлою ОСОБА_2 сплив 12 липня 2022 року, а позивач звернувся письмово до нотаріуса з вимогою щодо подання заяви про прийняття спадщини в лютому 2023 року, чим пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

З позовом до суд про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 в особі адвоката Васильчук А.Ю. звернувся 10 липня 2023 року.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 12611265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання норм закону, тощо, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постановах: від 04 листопада 2015 року 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19).

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, проживання у спадковому майні після відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20), від 26 жовтня 2022 року в справі № 522/17925/16 (провадження № 61-1122св22), від 16 листопада 2023 року в справі № 523/4713/19 (провадження № 61-10052св23).

Отже, практика судів касаційної інстанції у цій категорії справ є незмінною.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Верховний Суд в постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 405/7111/19-ц (провадження № 61-10591св21) виклав правовий висновок, згідно якого при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період це період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини.

Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Як зазначає позивача, у зв`язку із запровадженням в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, відсутності авіасполучення між Україною та Ізраїлем, він не мав змоги приїхати особисто та подати заяву нотаріусу для прийняття спадщини.

Однак, такі доводи апелянта є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 (мати позивача) померла за півтора місяці до введення на території України воєнного стану. Та на той час ОСОБА_1 мав можливість прибути в Україну та подати заяву про прийняття спадщини з огляду також на те, що являється єдиним спадкоємцем бо інші доводи з цього питання відсутні в матеріалах справи.

Також позивач не надає жодних доказів, які б давали підстави вважати, що у нього виникли труднощі в поданні заяви через консульські установи України, які розташовані та території Держави Ізраїль.

Крім того, до позовної заяви ОСОБА_1 додає заяву із апостилем від 17.01.2023, яка посвідчена нотаріусом в м. Кірят Гат, Ізраїль про те, що він приймає спадщину після смерті матері ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_1 17.01.2023 укладає договір про надання правової допомоги із адвокатом Васильчук А.Ю.

З наведеного слід зробити висновок, що позивач усвідомлював, що прийняти спадщину після смерті матері він може без особистої участі та перебування на території України. Крім цього, ніщо йому не перешкоджало звернутись 17.01.2023 року до нотаріуса в м. Кірят Гат, держава Ізраїль для складання зави про прийняття спадщини та укласти угоду з адвокатом Васильчук А.Ю. на представлення його інтересів з спадкових питань в Україні.

Враховуючи наведене колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що строк прийняття спадщини за померлою ОСОБА_2 позивачем пропущено не з поважних причин, а з посиланням на запровадженням в Україні з 24 лютого 2022 року воєнного стану, відсутності авіасполучення між Україною та Ізраїлем та неможливості приїхати особисто та подати заяву нотаріусу.

Представником ОСОБА_1 в особі адвоката Васильчук А.Ю. долучено до справи постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.07.2024 року в справі за №522/13476/23.

В даній постанові колегія суддів послалась на те, що Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» № 3450-ІХ від 08 листопада 2023 року розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 20, де зазначено, що в період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та протягом двох років з дня його припинення або скасування у випадку, якщо смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 ЦК України, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи. При цьому часом відкриття спадщини вважається день смерті спадкодавця або день, з якого спадкодавця оголошено померлим, незалежно від часу державної реєстрації смерті.

Зазначено, що положення абзацу першого цього пункту застосовуються також до спадщини, яка відкрилася після введення воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, до набрання чинності Законом України № 3450-ІХ від 08 листопада 2023 року, а також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців.

Наведеним передбачено, що зазначені норми абзацу першого пункту 20 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, які законодавець пов`язує із тим, що коли смерть фізичної особи зареєстрована пізніше ніж через один місяць з дня смерті такої особи або дня, з якого її оголошено померлою, то строки, встановлені статтями 1269, 1270, 1271, 1272, 1273, 1276, 1277, 1283, 1298 ЦК України, обчислюються з дня державної реєстрації смерті особи, тому лише за наявності цієї обставини такі строки можуть застосовуватись також до спадщини, яка відкрилася до введення воєнного стану, строк для прийняття якої не сплив до його введення, за умови, що свідоцтво про право на спадщину не було видано жодному із спадкоємців.

У справі, яка зараз переглядається апеляційним судом наявні зовсім інші обставини, які є відмінними від тих, що зазначені вище у постанові від 10.07.2024 року в справі за №522/13476/23. А саме, факт смерті ОСОБА_2 , який мав місце 12 січня 2022 року був зареєстрованим 13.01.2022 року шляхом складання відповідного актового запису за № 59 у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), що стверджується Свідоцтвом про смерть від 13.01.2022 року Серії НОМЕР_1 . Тобто, стосовно ОСОБА_2 час реєстрації її смерті не здійснювався пізніше ніж через один місяць з дня її смерті, та її не оголошувалось померлою в судовому порядку, тоді як день державної реєстрації її смерті було здійснено на наступний день органом реєстрації актів цивільного стану.

Колегія суддів зауважує, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі за № 129/1033/13-ц сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Тобто, цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Окрім цього, слід звернути увагу, що у пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наведені позивачем підстави пропуску строку на прийняття спадщини не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки такі не є переконливими, і не заслуговують довіри щодо правдивості таких тверджень.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Виходячи з наведеного та керуючись нормами статей 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильчук Андрій Юрійович, залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: