ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 213/2627/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович, на рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року, яке постановлено суддею Мазуренком В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст судового рішення складено 10 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування позову позивачка зазначила, що перебуала у шлюбі з відповідачем, який на даний час розірвано. Сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням суду відповідач був зобов`язаний до сплати аліментів на утримання дитини.

Станом на березень 2021 року, заборгованість відповідача по аліментам становила 267 083,99 грн.

Виконавче провадження про стягнення аліментів закінчено 21.02.2022 року, виконавчий лист повернуто з відміткою про наявність боргу.

У прийнятті виконавчого документу до повторного виконання у червні 2022 року їй було відмовлено з тих підстав, що закінчився строк його пред`явлення до виконання.

Позивачка позбавлена можливості стягнути з відповідача заборгованість в позасудовому порядку.

У зв`язку з наявністю заборгованості за аліментами, позивачкою нараховано пеню у розмірі 1% суми несплаченх аліментів за кожен день прострочення за період з березня 2019 року по лютий 2021 року.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь борг по аліментам у розмірі 267 083,99 грн та пеню за прострочення сплати аліментів, за період з березня 2019 року по лютий 2021 року включно, у розмірі 252 714,93 грн.

Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по лютий 2021 року у розмірі 267 049 грн. 78 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн. в дохід держави.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року заяву відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє представник ОСОБА_4 , про перегляд заочного рішення суду задоволено.

Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року по справі №213/2627/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення аліментів скасовано.

Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по лютий 2021 року у розмірі 267 049 грн. 78 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Довгаль С.В., просить скасувати рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року у справі № 213/2627/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповноту судового провадження, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та порушення норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 13 березня 2022 року і по теперішній час ОСОБА_2 проходить військову службу в військовій частині № НОМЕР_1 , тому не мав можливості захищатися від позовних претензій ОСОБА_1 , які є необгрунтованими та безпідставними, та подати відзив на позовну заяву з наданням відповідних доказів на спростування позиції позивачки.

Відповідач заперечує про наявність у нього заборгованості по аліментам в сумі 267 083,99 грн., адже ОСОБА_2 добровільно сплачував на користь своєї доньки ОСОБА_3 визначений судом розмір аліментів, які державним виконавцем та судом першої інстанції враховані не були. ОСОБА_2 при першій можливості зробить запит до свого банку для отримання виписки по рахунку на підтвердження вказаної обставини.

Відповідач також стверджує про те, що не знав про існуюче виконавче провадження, яке скоріш за все було відкрито і проводилось не за місцем його проживання в Херсонській області. Постанову про відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 також не отримував, та виконував рішення про стягнення аліментів в добровільному порядку.

ОСОБА_2 також стверджує, що ніяких договорів з будь-яким адвокатом у цьому провадженні не укладав, до того ж, як свідчить саме оскаржуване рішення, якась адвокат Андріяшевська М.С. в жодне засідання не з`явилась та жодної заяви по суті справи до суду не подала, тобто, діяла неефективно та непрофесійно, чим позбавила відповідача права на захист, передбачений ст. 59 Конституції України.

В описовій частині рішення суд зазначає, що ухвалює заочне рішення, хоча в резолютивній частині рішення суд не передбачає право відповідача на його перегляд в порядку, передбаченому ст. 284 ЦПК України.

Щодо стягнення неустойки (пені) зазначає, що, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, пеня нараховується виключно у разі виникнення заборгованості з вини особи, чого в данному випадку не встановлено.

Також, зазначає, що йому незрозуміло чому суд не виконав припис п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та не зупинив провадження у справі через перебування відповідача у складі Збройних Сил України.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Довгаля С.В., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Романенко О.С., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками в свідоцтві про народження вказані ОСОБА_2 і ОСОБА_5 , які перебували в зареєстрованому шлюбі (т.1 а.с.5,8) Шлюб між сторонами розірвано (т. 1 а.с.6).

20 червня 2008 року позивачка уклала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище на ОСОБА_7 (т. 1 а.с.7).

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 березня 2009 року по справі № 2-418/09 з відповідача ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь позивачки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.01.2009 року і до повноліття дитини. На виконання рішення суду видано виконавчий лист (т.1 а.с.9).

Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу Державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області від 21 лютого 2022 року виконавчий лист про стягнення з відповідача аліментів повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначено, що вжитими заходами виявити майно, на яке можна звернути стягнення, не вдалось. Борг на момент повноліття дитини складає 267 083,99 грн (т.1 а.с.10).

Згідно довідки державного виконавця, заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів, станом на 02.03.2021 року (дата повноліття дитини), становить 267 083,99 грн (т.1 а.с.11).

Стягувачу аліментів державним виконавцем направлено повідомлення від 13.06.2022 про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання, з тих підстав, що пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки на момент його пред`явлення на примусове виконання вік дитини складає 19 років (т.1 а.с.12).

Заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року по справі №213/2627/22 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по лютий 202 року у розмірі 297 049,78 грн (т.1 а.с.38-43).

Ухвалою цього ж суду від 18 травня 2023 року вказане заочне рішення скасовано (т.1 а.с.66).

Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2011 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України, призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт (т.1 а.с.78).

Із ухвал Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.01.2020 та 04.05.2020 встановлено, що ОСОБА_2 не відбув покарання, перебував у розшуку та його було звільнено від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (т.1 а.с.79,80).

Із копії виконавчого провадження №1673/10, номер ЄДРВП 39140297 (т.1 а.с.148-218), наданого на ухвалу суду Центрально-Міським відділом ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, встановлено, що постановою від 31.07.2013 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-418/09, виданого 16.03.2009 Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 1/ 4 частини з усіх видів доходу. На виклики до державного виконавця ОСОБА_2 не з`являвся. У зв`язку із наявністю заборгованості із сплати аліментів, за період з 05.01.2011 по 01.09.2018, у сумі 133 606,49 грн, постановою державного виконавця від 25.09.2018 на ОСОБА_2 було накладено штраф на користь держави у розмірі 66803,25 грн. Згідно довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за вказаним виконавчим листом, ОСОБА_2 , в період з січня 2011 року по 01.06.2018, аліменти не сплачував, заборгованість, станом на 01.06.2018, складає 126 335,24 грн.

У зв`язку із наявністю заборгованості по сплаті аліментів, державним виконавцем виносились постанови у відношенні ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, користуванні зброєю, у праві керування транспортними засобами, у праві полювання, а також постанова про арешт майна боржника.

Із довідок Центрально-Міського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області встановлено, що в період з 01.03.2013 по 31.08.2013, 01.05.2013 по 31.10.2013, 01.11.2013 по 30.05.2014, з 01.05.2014 по 31.10.2014, з 01.11.2014 по 30.04.2015, з 01.05.2015 по 31.10.2015 ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_2 згідно виконавчого листа №2-418 від 16.03.2009.

Загальний розмір заборгованості по аліментам боржника ОСОБА_2 , станом на 01.11.2020, становив 245 614,24 грн. Стягувачу неодноразово повідомлялось про її право звернутися до органу досудового розслідування про вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з ухиленням боржника від сплати аліментів.

Постановою державного виконавця від 21.02.2022 виконавчий документ повернуто стягувачу, вказано, що борг по аліментам становить 267 083,99 грн.

У зв`язку із наявністю заборгованості із сплати аліментів, позивачкою ОСОБА_1 нараховано пеню за період з березня 2019 по лютий 2021 року у розмірі 252 714,93 грн, розрахунок якої наведено у позовній заяві.

Суд першої інстанції, встановивши, що з вини відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини за судовим рішенням, виникла заборгованість по сплаті аліментів, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені за несвоєчасну сплату аліментів, за період з березня 2019 року по лютий 2021 року, розмір якої, у відповідності до статті 196 СК України, не може перевищувати 100% заборгованості за аліментам, тобто 267 049,78 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.196 ЦПК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Відтак, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Вказаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції та не спростовано сторонами у суді апеляційної інстанції, за період з березня 2019 року по лютий 2021 року включно, пеня за несвоєчасну сплату аліментів вираховується у розмірі 1% від суми заборгованості по аліментах, помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість та шляхом додавання пені за кожен місяць і складає 267 049,78 грн.

Разом з тим, як уже зазначено вище, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що:«правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

Тлумачення вказаних норм свідчить, що:

загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів;

невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;

при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць.

Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

У справі, що переглядається, розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів розраховується за період визначений позивачкою ОСОБА_1 , а саме з березня 2019 по лютий 2021 року.

Сукупний розмір заборгованості відповідача ОСОБА_2 по аліментам, на який було нараховано пеню за прострочення їх сплати за вказаний період, становить 78 655,25 грн., а тому розмір пені не повинен перевищувати цієї суми, а не розмір заборгованості, який обраховувався за боржником ОСОБА_2 , станом на 21 лютого 2022 року, як помилково вважав суд першої інстанції.

Більш того, стягуючи з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по лютий 2021 року у розмірі 267 049 грн. 78 коп., суд першої інстанції порушив вимоги статті 13 ЦПК України щодо диспозитивності судового процессу та не врахував, що позивачкою ОСОБА_1 було заявлено позовні вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по лютий 2021 року у розмірі 252 714,93 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності правових підстав для нарахування неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по лютий 2021 року у зв?язку з відсутністю вини відповідача ОСОБА_2 у виникненні заборгованості по аліментам, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2011 року, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.164 КК України (ухилення від сплати аліментів на утримання дітей), призначено покарання у виді 80 годин громадських робіт (т.1 а.с.78).

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_2 заперечує про наявність у нього заборгованості по аліментам в сумі 267 083,99 грн., адже він добровільно сплачував на користь своєї доньки ОСОБА_3 визначений судом розмір аліментів, які державним виконавцем та судом першої інстанції враховані не були, колегією суддів не приймаються, оскільки такі доводи не підтверджені жодним належним та допустимим доказом та спростовуються зібраними матеріалами справи щодо наявності заборгованості зі сплати аліментів.

Не можна погодитись й з доводами апеляційної скарги про те, що з 13 березня 2022 року і по теперішній час ОСОБА_2 проходить військову службу в військовій частині № НОМЕР_1 , тому не мав можливості захищатися від позовних претензій ОСОБА_1 , які є необгрунтованими та безпідставними, та подати відзив на позовну заяву з наданням відповідних доказів на спростування позиції позивачки, а також із твердженнями ОСОБА_2 про те, що ніяких договорів з будь-яким адвокатом у цьому провадженні не укладав, до того ж, як свідчить саме оскаржуване рішення, якась адвокат Андріяшевська М.С. в жодне засідання не з`явилась та жодної заяви по суті справи до суду не подала, тобто, діяла неефективно та непрофесійно, чим позбавила відповідача права на захист передбачений ст. 59 Конституції України.

Так, згідно матеріалів справи, заочним рішенням Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з березня 2019 року по лютий 2021 року у розмірі 267 049 грн. 78 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 грн. в дохід держави.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року заяву відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Федько Н.Б., про перегляд заочного рішення суду задоволено.

Заочне рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2023 року по справі №213/2627/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення аліментів скасовано.

Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник ОСОБА_4 діяла на підставі Ордеру Серії АЕ №1125702 від 16 березня 2023 року (т. 1 а.с. 47), тобто була належним чином уповноважена на представництво інтересів ОСОБА_2 , а тому твердження останнього щодо його необізнаності про наявність цивільної справи колегією суддів сприймаються критично.

Більш того, надалі участь у цивільній справі №213/2627/22 від імені та в інтеерсах відповідача ОСОБА_2 приймала адвокат Андріашевська М.С., яка діяла на підставі Договору про надання правової допомоги від 21 лютого 2024 року (т. 1 а.с. 116), який підписано відповідачем ОСОБА_2 та справжність підпису у данному договорі ним не оспорюється, клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи не заявляється.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Андріашевська М.С. була належним чином повідомленою про призначене судове засідання на 10 вересня 2024 року, що, згідно ч. 5 ст. 130 ЦПК України, вважається належним повідомленням учасника справи, тобто ОСОБА_2 , у зв?язку з чим колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги щодо неповідомлення останнього про час та місце розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Довгаль С.В., про те, що йому незрозуміло чому суд не виконав припис п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та не зупинив провадження у справі через перебування відповідача у складі Збройних Сил України, колегією суддів не приймаються, оскільки, під час розгляду справи судом першої інстанції інтереси, відповідача ОСОБА_2 представляли адвокати Федько Н.Б. та Андріашевська М.С., які не повідомляли суд про необхідність зупинення провадження у справі через перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан, та необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що призведе до порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що покладає на національні суди обов`язок здійснювати швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

При цьому, колегія суддів приймає доводи апеляційної скарги про те, що в описовій частині рішення суд зазначає, що ухвалює заочне рішення, хоча в резолютивній частині рішення суд не передбачає право відповідача на його перегляд в порядку, передбаченому ст. 284 ЦПК України, однак ухвала суду про заочний розгляд справи не постановлювалася, як це передбачено ст. 181 ЦПК України, а наявність описки в описовій частині рішення суду не тягне за собою його скасування, оскільки описка може бути усунута судом у порядку, визначеному статтею 269 ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, зміні в частині розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з березня 2019 по лютий 2021 року, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , шляхом зменшення цього розміру з 267 049, 78 грн. до 78 655,25 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частинами 1,2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, оскільки, судовий збір за подання позовної заяви стягнуто судом першої інстанції в межах мінімального розміру, встановленого Законом України «Про судовий збір», в цій частині рішення суду зміні не підлягає.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторонни стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторонни звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

З огляду на часткове задоволення апеляційної скарги, судовий збір, понесений відповідачем ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги в розмірі 929,32 грн. слід компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Довгаль Сергій Володимирович задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2024 року змінити в частині розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з березня 2019 року по лютий 2021 року, стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмірі з 267 049 гривень 78 копійок до 78 655 (сімдесяти восьми тисяч шістсот п?ятдесяти п?яти) гривень 25 (двадцяти п?яти) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Судовий збір, понесений ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги у розмірі 929 (дев?ятсот двадцять дев?ять) гривень 32 (тридцять дві) копійки компенсувати за рахунок держави у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 03 грудня 2023 року.

Головуючий:

Судді: