10.07.2024 Справа № 756/154/24
Справа № 756/154/24
Провадження №2/756/1628/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Тихої О.О.,

за участю секретаря судового засідання Косянчук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 12.09.2020 року між АТ "Універсал Банк" та відповідачем на підставі анкети-заяви ОСОБА_2 , яку остання підписала після проходження реєстрації у мобільному додатку monobank, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 , який в подальшому був збільшений до 70 000,00 грн. Пільгова процентна ставка за користування кредитом становила 0,00001% річних (протягом 62 днів), базова - 3,1% річних на місяць, а збільшена - 6,2% річних на місяць. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячного обов`язкового платежу.

Однак, ОСОБА_2 у порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого станом на 02.11.2023 року утворилась заборгованість за договором кредиту у сумі 82 222,60 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.09.2020 року, яка утворилася станом на 02.11.2023 у сумі 82 222,60 грн., яка є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту), а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Ухвалою суду від 12.01.2024 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

15.05.2024 на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, у якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів у розмірі 66 294,06 грн., у зв`язку з необґрунтованістю їх нарахування, оскільки відповідачем здійснено частково сплату за тілом кредиту та відсотками за кредитом на вказану суму, що підтверджується розрахунком позивача. Заборгованість ОСОБА_2 на дату звернення АТ «Універсал Банк» з вказаним позовом, з урахуванням здійснених нею платежів на суму 66 294,06 грн., становить 15 928,54 грн., а не 82 222,60 грн., як зазначено у позові. У разі задоволення позову в частині стягнення тіла кредиту, просив зменшити заявлену до стягнення суму відсотків за користування чужими коштами на 50 %, які за своєю суттю є мірою відповідальності боржника. Анкета-заява, підписана відповідачем, не містить відомостей про суму погодженого кредитного ліміту, строку його повернення, процентної ставки, тощо. На думку представника відповідача, позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявленої суми заборгованості, а наданий розрахунок є незрозумілим та містить багато не пов`язаних між собою показників, які не визначені в Анкеті-заяві.

17.05.2024 від представника АТ «Універсал банк» до суду надійшла відповідь на відзив, у яких останній зазначив, що 12.09.2020 між АТ "Універсал Банк" та відповідачем на підставі анкети-заяви останньої, було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank» в електронній формі.

Посилаючись на норми Закону України «Про електронну комерцію» та Цивільного кодексу України, що регулюють договірні відносини, зазначив, що Договір укладений в електронній формі є таким, що укладений у письмовому вигляді. При цьому, першим кроком при реєстрації у мобільному додатку «Monobank» є ознайомлення споживача з умовами надання банківських послуг для чого банк надає особі примірники Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк», які містять посилання на паспорт споживчого кредиту, таблицю обчислення загальної вартості кредиту та тарифи, актуальні на день укладення договору. 12.09.2020 відповідач повідомила про свою згоду з умовами надання банківських послуг, у підтвердження чого ОСОБА_1 у мобільному додатку було введено ОТР-пароль, який попередньо був надісланий на зазначений нею мобільний номер. Таким чином, відповідач успішно пройшла процедуру ідентифікації та верифікації, та, враховуючи алгоритм укладання кредитного договору, остання була ознайомлена з усіма істотними умовами кредитування. Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилася з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), які діяли станом на 12.09.2020 та отримала їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення.

Крім того, під час укладання Договору від 12.09.2020 сторони погоджували порядок внесення змін до нього, разом з тим, ОСОБА_1 не зверталася до Банку з непогодженням про зміни Умов і правил надання банківських послуг, Тарифів, Таблиці обчислення вартості кредиту та Паспорта споживчого кредиту.

Зазначив, що позивачем додані належні та допустимі докази наявності у боржника заборгованості, зазначеної у позові, зокрема: розрахунок заборгованості та виписка з карткового рахунку, яка є первинним документом, який відображає весь рух грошових коштів по рахунку відповідача. Таблиця розрахунку заборгованості у свою чергу відображає саме наявність заборгованості. Так, заборгованість за договором кредиту у сумі 82 222,60 грн. утворилась шляхом надання кредитного ліміту у розмірі 68 000,00 грн. та відповідної суми овердрафту - 14 222,60 грн., який виникає у разі, якщо на рахунку клієнта не вистачає власних коштів заборгованості, то розмір заборгованості збільшується на суму заборгованості по відсоткам та неустойці. При цьому, представник позивача зазначає, що відповідач лише частково здійснювала операції з поповнення своєї банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку.

27.05.2024 до суду від представника позивача надійшли заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що банк безпідставно нарахував відсотки за користуавння кредитом у розмірі 19 658,63 грн., оскільки відповідач з грудня 2021 року не користувалася кредитними коштами і банк з цього часу не здійснював кредитування відповідача. Відповідачем не підписувалися Умови обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ "Універсал Банк".

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах позову міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, у відзиві представник відповідача просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача.

Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому, принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Правовідносини даного правочину регулюються ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», нормативними актами Національного Банку України та Національної комісії з державного регулювання ринку фінансових послуг.

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду.

Згідно з ч. 2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Згідно зі ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч. 3).

Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі:

- у паперовому вигляді;

- у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»;

- шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

- в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію".

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У ст. 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч. 6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» опубліковані на офіційному сайті банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www.monobank.ua/terms.

12.09.2020 року відповідач звернулася до позивача із анкетою-заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку. Вказана анкета-заява містить докладну інформацію щодо особи відповідача, зокрема, дату її народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус джерело та розмір доходу. В Анкеті-заяві містяться відповідні сторінки паспорта відповідача, які скопійовані нею та надані до анкети в електронному вигляді.

На підставі вказаної заяви між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачу поточний рахунок у гривні та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписанням Анкети-заяви відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання УЕП у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з договором та визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Крім того, відповідач підтвердила, що всі наступні правочини можуть вчинятися нею або банком з використанням простого електронного підпису або УЕП (п. 6 Анкети-заяви).

При цьому, згідно з позицією Верховного Суду у справі № 423/581/16-ц, відповідно до статті Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму.

У заповненій відповідачем анкеті-заяві ОСОБА_1 погодилася, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач також підтвердила, що ознайомилася та отримала їх примірники у мобільному додатку, що вони їй зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення. Окрім цього, він беззастережно погоджується з тим, що банк має право на власний розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати кредитний ліміт, про що вона буде повідомлена шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

При цьому, суд враховує, що процедура укладання договору з АТ «Універсал банк» передбачає такий алгоритм дій особи, яка бажає одержати картку Monobank, який передбачає, що спочатку потенційним клієнтом на сайті за посиланням https:www.monobank.com.ua надається номер його мобільного телефону, на який приходить посилання для завантаження застосунку та всі подальші дії, здійснюються ним у вже завантаженому з AppStore або GooglePlay мобільному додатку Monobank. При цьому, застосунок функціонує таким чином, що перейти до наступної дії є неможливим, поки клієнт не підтвердить факт ознайомлення з наданими документами за допомогою ОТР-пароля, направленого на номер його мобільного телефону. При цьому, попередня ідентифікація клієнта відбувається за допомогою завантаження копії його паспорта та РНОКПП в мобільний додаток.

Як вбачається з довідки про етапи реєстрації, після вказаних вище дій, ОСОБА_1 пройшла ідентифікацію та верифікацію дистанційно, після чого остання на екрані свого смартфону поставила цифровий власноручний підпис та ознайомилась з текстом Анкети-заяви перед її підписанням.

Таким чином, клієнт, який має на меті отримати кредитну картку, в даному випадку відповідач ОСОБА_1 , на дату підписання Анкети-заяви вже отримала та ознайомилася у мобільному додатку Умови і правила, Тарифи із повною інформацією щодо надання банківських послуг за цим продуктом.

Згідно загальних положень Умов і правил обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Універсал Банк», які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, доступних за посиланням: https://monobank.ua/terms?file=umovy-2020-09-01.pdf , кредит (кредитна лінія, кредитний ліміт) - розмір грошових коштів, наданих Банком клієнту на термін, обумовлений в договорі, на умовах платності і зворотності. До кредиту відносяться в тому числі суми, списані за рахунок кредитного ліміту на погашення заборгованості із сплати мінімального обов`язкового платежу, відсотків за користування кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно тарифу.

Відповідно до п. 2.1 розділу I Умов банк відкриває клієнту поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, випускає та надає клієнту у користування платіжну картку, а також забезпечує здійснення розрахунків за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки та/або мобільного додатка, згідно умов договору в тому числі, платіжної системи Master Card, та відповідно до вимог чинного законодавства України, в тому числі нормативно-правових актів Національного Банку України.

Відповідно до п. 2.4 розділу «Основні положення» Умов, своїм підписом на Анкеті-Заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення відповідного Договору він ознайомився та погоджується з умовами Договору, зокрема Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Тарифами, встановленим в Договорі порядком нарахування платежів та інших витрат, які повинен сплатити Клієнт, передбаченими Договором правами та обов`язками Сторін, а також іншу інформацію, яка перелічена в п.2. ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Пунктом 2.5 розділу «Основні положення» визначено, що укладаючи Договір Клієнт та Банк приймають на себе всі обов`язки та набувають всіх прав, передбачених усіма розділами, пунктами, підпунктами та складовими частинами Договор.

Указаними Умовами передбачені права та обов`язки сторін, порядок здійснення дистанційного обслуговування, використання електронного цифрового підпису порядок внесення змін до Договору.

У п. п. 5.3, 5.8.1 п. 5 розділу I Умов визначено, що операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

Для надання послуг банк видає клієнту картку (платіжну картку). Підписанням Анкети-заяви клієнт і банк укладають Договір про надання банківських послуг «Monobank». Датою укладення договору є дата підписання клієнтом анкети-заяви на отримання картки. Платіжна карта передається клієнту не активованою, активується банком при додаванні інформації з картки на мобільний додаток з авторизацією за номером телефону. З метою ідентифікації клієнта при проведенні операцій з використанням картки при активації картки встановлюється ПІН-код (п. п. 2.1, 2.4, 2.5 розділу II Умов).

Отже, суд приходить до висновку, що між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 12.09.2020 було укладено електронний кредитний договір в рамках банківського проекту «monobank» відповідно до вимог чинного законодавства, за яким остання отримала кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, відповідно до якої «укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі».

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 договору, згідно Довідки про наявність рахунку, відповідач отримала платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку 12.09.2020 був встановлений кредитний ліміт у сумі 30 000,00 грн., що підтверджується Довідкою про розмір встановленого кредитного ліміту від 17.05.2024.

П. п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 розділу II Умов передбачено, що ліміт кредитування та строк його дії встановлюється згідно умов зазначених в цьому договорі та відповідному додатку до нього. Ліміт до використання розраховується та встановлюється банком виходячи з внутрішніх процедур банку та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Сторони домовилися, що банк має право, на власний розсуд, переглядати ліміт до використання в межах суми ліміту кредитування, що зазначена в договорі. Інформація щодо зміни ліміту до використання (новий розмір ліміту та строки уведення у дію) зазначаються клієнту текстовим повідомленням в електронному вигляді на номер мобільного телефону клієнта та/або у мобільному додатку. Форма надання кредиту: поновлюваний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги.

При цьому, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, згідно з п.3 ОСОБА_1 погодилася з тим, що Банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та повідомляти його про це шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

Згідно з вказаною довідкою кредитний ліміт за кредитною карткою змінювався декілька разів та складав станом на 12.09.2020 - 30 000,00 грн., 17.12.2020 - 70 000,00 грн.; 13.02.2022 - 69 300,00 грн.; 23.02.2022 - 68 000,00 грн. При цьому, усі зміни кредитного ліміту відображені у мобільному додатку, користувачем якого є відповідач ОСОБА_1 .

Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості, який не спростований відповідачем належними доказами, за договором № б/н від 12.09.2020 станом на 02.11.2023 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 82 222,60 грн., яка є заборгованістю за наданим кредитом (тілом кредиту).

Відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами, про що свідчить банківська виписка по її рахунку про рух коштів по картці, з якої вбачається, що остання розраховувалася кредитною карткою, поповнювала мобільний рахунок, здійснювала перерахування на інші платіжні картки, знімала готівку в банкоматах, а також частково погашала кредит, однак повністю свої зобов`язання щодо їх своєчасного повернення не виконала, у зв`язку з чим утворилась кредитна заборгованість.

Суми встановлених кредитних лімітів підтверджуються випискою, долученою до матеріалів справи.

Так, з вказаної виписки вбачається, що 14.09.2020 о 09:35:06 год. після здійснення транзакції (перерахування коштів ОСОБА_3 ) на суму 6 359,60 грн. залишок на картковому рахунку становить 23 640,40 грн., тобто до вказаної транзакції залишок на картковому рахунку становив 30 000,00 грн. = 23 640,40 грн. (сума залишку на рахунку) + 6 359,60 грн. (сума транзакції). При цьому, відповідно до Довідки про розмір встановленого кредитного ліміту 12.09.2020 відповідачу був встановлений кредитний ліміт у сумі 30 000,00 грн., таким чином, сума вказаних грошових коштів є кредитними коштами, наданими АТ «Універсал Банк» ОСОБА_1 .

Встановлення та використання інших кредитних лімітів, зазначених у довідці, також підтверджуються випискою з карткового рахунку.

З наданої виписки вбачається, що рух грошових коштів у період з 18:49:42 год. 07.12.2020 по 11:43:33 год. 31.12.2020 виглядає таким чином: 23 787,87 грн. (залишок кредитних коштів на картковому рахунку станом на 07.12.2020) + 40 000,00 грн. (різниця між попереднім кредитним лімітом у сумі 30 000,00 та встановленим 17.12.2020 у сумі 70 000,00) + 250,00 грн. (поповнення карткового рахунку за допомогою ІВОХ) = 64 037,87 грн. (залишок після операції).

З вказаної виписки також вбачається, що 12.02.2022 залишок кредитних коштів на рахунку становить 1 659,06 грн., тобто станом на вказану дату відповідачем було фактично використано 68 340,94 грн. = 70 000,00 грн. (сума встановленого кредитного ліміту) - 1659,06 грн. (залишок кредитних коштів станом на 12.02.2020).

Як вбачається з довідки про розмір встановленого кредитного ліміту, 13.02.2022 кредитний ліміт було знижено до 69 300,00 грн., тобто зменшено на 700,00 грн., у зв`язку з чим 22.02.2022 залишок на картковому рахунку ОСОБА_1 становив 2 959,06 грн. = 1 659,06 грн. (залишок кредитних коштів станом на 12.02.2020) + 2 000,00 грн. (поповнення карткового рахунку) - 700,00 грн. (зменшення кредитного ліміту).

При цьому, відповідно до п. 5.4. розділу II Умов клієнт шляхом розрахунку за товари та послуги та/або отримання готівкових коштів з використанням Платіжної картки після встановлення або зміни ліміту до використання, підтверджує факт згоди з встановленням ліміту до використання.

З наданої позивачем виписки вбачається, що ОСОБА_1 після встановлення та зміни кредитного ліміту продовжувала користуватись платіжною карткою, а отже відповідно до приписів п. 5.4. розділу II Умов підтвердила факт згоди з встановленням ліміту.

Станом на 01.03.2022 відповідачем було використано всю суму кредитного ліміту 68 000,00 грн., у зв`язку з чим списання відсотків за лютий у сумі 1 968,56 грн. відбулось у тому числі за рахунок овердрафту, в результаті чого баланс на кінець дня становив - (мінус) 309,50 грн.

При цьому, відповідно до Умов і правил обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових продуктів (Monobank), до кредитного ліміту відносяться в тому числі суми коштів, що можуть бути отримані Клієнтом за рахунок Кредитного ліміту з метою погашення заборгованості із сплати відсотків за користування Кредитним лімітом та штрафів за прострочені платежі згідно Тарифів.

Таким чином, заборгованість станом на 02.11.2023, яку просить стягнути позивач - 82 222,60 грн., складається зі суми використаного відповідачем кредитного ліміту - 68 000,00 грн., а також суми овердрафту - 14 222,60 грн.

Вказана сума заборгованості підтверджується випискою, наданою представником позивача, з якої вбачається, що за період з 12.09.2020 по 02.11.2023 сума зарахувань на картковий рахунок відповідача становить 26 044,43 грн., при цьому сума видаткових операцій по вказаному рахунку складає 108 267,03 грн. Таким чином, сума коштів, яка витрачена та не повернута ОСОБА_1 позивачу становить 82 222,60 грн. = 108 267,03 грн. - 26 044,43 грн.

Відповідно до п. 5.20 Умов термін повернення овердрафту в повному обсязі - протягом 30 днів з моменту виникнення овердрафту. Термін погашення відсотків по овердрафту - щомісячно за попередній календарний місяць до 1-го числа. Сторони домовились, що Банк має право збільшити строк, зазначений в абзаці першому цього пункту, але не більше ніж до 90 календарних днів (з моменту виникнення овердрафту) повідомивши про це Клієнта через дистанційні канали зв`язку. При цьому Сторони усвідомлюють та підтверджують, що така зміна строку повернення овердрафту не є зміною умов цього Договору, що здійснюється Банком в односторонньому порядку.

Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Крім того, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 16.09.2020 у цивільній справі №200/5647/18.

Таким чином, виписка по рахунку ОСОБА_1 , згідно з вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України затвердженого постановою правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 року є первинним документом, яка фіксує здійснення банківських операцій, а отже підтверджує отримання останнім кредитних коштів та здійснення ним банківських операції у тому числі сплати процентів.

Щодо розрахунку заборгованості як належного доказу існування такої заборгованості суд зазначає наступне.

Відповідно до позиції Верховного суду у цивільній справі №278/2177/15-ц, викладеній у постанові від 17.12.2020, розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом в розумінні ст.ст. 77, 78 ЦПК України, якщо він досліджується разом з іншими доказами у сукупності.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частин другої, третьої статті 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також враховує, що у даній справі договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, дії банку щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, спростовується наявними доказами у матеріалах справи, клопотань про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та тілом кредиту і її розміру.

При розгляді вказаної справи, суд враховує позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Щодо тверджень представника відповідача про те, що, при укладанні договору, відповідач не мала можливості отримати відомості про суму погодженого кредитного ліміту, строку його повернення, процентної ставки, суд зазначає наступне.

Враховуючи те, що послуги АТ «Універсал Банк» надаються дистанційно через мобільний додаток в режимі реального часу, а Умови і правила, які включають тарифи, були надані відповідачу саме через мобільний додаток, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 була ознайомлена з Правилами, які діяли на час підписання Анкети-заяви, та відповідно до ст. ст. 3, 627 ЦК України вона добровільно погодилася на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання. Отже, заповненням анкети-заяви відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, які діяли станом на 12.09.2020, а отже засвідчила, що повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови укладеного з нею договору.

Крім того, у п.3 Анкети-заяви до Договору банківських послуг, підписаної відповідачем, зазначено, що остання просить встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку. При цьому, пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 днів та у разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись відсоткова ставка 3,1% на місяць.

Наведене свідчить про належне укладення кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Щодо клопотання представника відповідача про зменшення суми стягнення відсотків, яке останній обґрунтовує тим, що відсотки за користування кредитом є засобом відповідальності боржника, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Тобто положеннями цієї законодавчої норми врегульовано правовідносини щодо сплати процентів за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Так, відповідно до п. 5.9-5.10 розділу ІІ Умов на суму наданого Кредиту Банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за фактично витрачені в рахунок Кредиту кошти з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними в Тарифах. Також процентна ставка за Кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку. Нарахування відсотків здійснюється в останній календарний день звітного місяця. Сторони на підставі ст. ст. 1048, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України визначили цим Договором розмір та порядок погашення кредиту, сплати відсотків. Погашення кредиту та відсотків здійснюється Клієнтом щомісяця (після завершення Пільгового періоду) в такому порядку: 5.10.1. Розрахунковим періодом для погашення відсотків за Кредитом вважається календарний місяць, наступний за звітним місяцем. Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошей з його поточного рахунку за рахунок власних коштів, а в разі їхньої відсутності - за рахунок Кредитного ліміту, в розмірі відсотків, які підлягають сплаті за цим Договором, з 1 числа до останнього календарного місяця, наступного за звітним (після завершення Пільгового періоду). Списання процентів за рахунок Кредитного ліміту може бути здійснено за умови наявності невикористаного Кредитного ліміту (здійснювати договірне списання). При цьому Сторони, на підставі ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» узгодили, що доручаючи Банку здійснити договірне списання на оплату відсотків за користування кредитом за рахунок Кредитного ліміту, Клієнт використовує кредитні кошти на споживчу ціль, а саме - здійснює трату на оплату послуг Банку за цим Договором.

Отже, проценти за договором позики (ст. 1048 ЦК України), зокрема за кредитним договором, потрібно розглядати як плату за користування коштами, оскільки кредитний договір є оплатним правочином.

У той же час, плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована іншими положеннями законодавства.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно до ст. 549 ЦК України встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов`язання.

Водночас, статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

При цьому, компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності, на відміну від процентів за «користування кредитом».

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору, так і наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Правовий аналіз змісту правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти за час дії договору позики, та правовідносин, які склалися між сторонами внаслідок невиконання відповідачем обов`язку повернути грошові кошти у визначений строк, дає підстави для висновку, що такі правовідносини не подібні за змістом, а поняття «відсотки за користування кредитом», «проценти річних, відповідно до ст. 625 ЦК України» та «пеня» не є тотожними та мають різну юридичну природу.

Одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є pacta sunt servanda (договорів слід додержувати).

Проценти за користування кредитними коштами - це умова договору, яку суд не може змінювати, а проценти річних як і пеня - це міра відповідальності.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи, нарахування та списання відсотків за договором кредиту відбувалось відповідно до ст. 1048 ЦК України та було передбачено саме умовами договору як «плата за користування кредитом», а не міра відповідальності за порушення його умов.

З урахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача на правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду та зазначені у відзиві на позовну заяву, оскільки вони не є релевантними до обставин даної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність зменшення заборгованості за нарахованими відсотками.

Інші доводи сторін не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.09.2020 року, яка утворилася станом на 02.11.2023, у розмірі 82 222,60 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 12.09.2020, яка утворилася станом на 02.11.2023, у розмірі 82 222 (вісімдесят дві тисячі двісті двадцять дві) гривні 60 копійок; витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторони:

Позивач - Акціонерне товариство «Універсал Банк», ЄДРПОУ - 21133352, місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19;

Відповідач - ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Тиха