Справа № 481/670/24
Провадж.№ 2/481/224/2024
У х в а л а

31 липня 2024 рокуНовобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої - судді Уманської О.В., за участі секретаря судових засідань Кузьміної Н.П. розглянувши заяву представника позивача адвоката Павлова Ю.В. про відвід судді Уманської О.В., подану представником позивача по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав

Встановив :

26 липня 2024 року через канцелярію суду представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про відвід судді Уманської О.В., на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав.

Заява мотивованим тим, що 25.07.2024 року виявилось, що інтереси відповідача по справі представляє адвокат Філіпська Д.О., яка до набуття статусу адвоката працювала у Новобузькому районному судді Миколаївської області, в той же період коли працювала і суддя Уманська О.В. Представник позивача ОСОБА_2 допускає, що під час роботи між суддею ОСОБА_4 та адвокатом Філіпською Д.О. могли виникнути певні відносини, які можуть вплинути на об`єктивність судді, щодо розгляду справи чи неупередженість ухвалення суддею рішення по справі.

Дослідивши зміст заяви, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заяву представника позивача про відвід судді у даній справі слід визнати необґрунтованою.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Зважаючи на те, що наступне судове засідання у справі призначено на 05 вересня 2024 року, тобто заява про відвід судді подана раніше чим за три робочі дні до наступного засідання, заява підлягає розгляду суддею, який розглядає справу.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, окрім іншого, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дійсно, адвокат Філіпська Д.О. працювала у Новобузькому районному суді Миколаївської області на посаді секретаря судових засідань і звільнилась 16 квітня 2021 року. Однак ОСОБА_5 ніколи не працювала із суддею ОСОБА_4 та не була в її підпорядкуванні.

Рішенням Ради суддів України від 07.12.2017 № 75 роз`яснено норми закону «Про судоустрій і статус суддів» щодо питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності суддів, а також рішенням № 75 від 04.11.2016 роз`яснено вирішення питання конфлікту інтересів суддею під час судових провадження у кримінальних, цивільних, адміністративних, господарських справах та під час розгляду матеріалів у справах про адміністративні правопорушення з визначенням способів врегулювання конфлікту інтересів шляхом розкриття інформації про конфлікт інтересів, відводу і самовідводу.

Пунктом 3 частини 1 статті 26 Закону України «Про запобігання корупції» встановлено, що особам, уповноваженим на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, зазначеним у пункті 1 частини першої статті 3 цього Закону, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, забороняється протягом року з дня припинення відповідної діяльності представляти інтереси будь-якої особи у справах (у тому числі в тих, що розглядаються в судах), в яких іншою стороною є орган, підприємство, установа, організація, в якому (яких) вони працювали на момент припинення зазначеної діяльності.

Положеннями частин 1, 3 статті 6 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.п.103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року (остаточне 27.05.2013 року), «Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу…на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного… Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (2) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності… Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності…».

Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п.49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».

Суд вважає, що представником позивача ОСОБА_2 не наведено доказів упередженості чи необ`єктивності головуючої у цій справі судді, а висловлюються лише припущення.

Суд не вправі, за відсутності підстав, передбачених ст.36ЦПК України задовольняти не обґрунтовану, безпідставну, голослівну заяву про відвід, оскільки наведене суперечитиме основним засадам цивільно-процесуального законодавства, вимогам, встановленим у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексу суддівської етики, Бангалорських принципах поведінки судді.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим.

Керуючись ст.ст.36, 40 ЦПК України, суд

Постановив:

Заяву представника позивача адвоката Павлова Ю.В. про відвід судді Уманської О.В., подану представником позивача по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування Новобузької міської ради Баштанського району Миколаївської області, про позбавлення батьківських прав, визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді передати до канцелярії Новобузького районного суду Миколаївської області для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому частиною першою ст.33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя