ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6725/24 Справа № 184/1105/21 Суддя у 1-й інстанції - Кобеляцька-Шаховал І. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 184/1105/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат»

відповідачі ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області,

Відділ у Нікопольському районі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області,

Слобожанська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області,

Виконавчий комітет Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області,

Голова виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Камінський Іван Миколайович

Покровська міська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року, яка постановлена суддею Кобиляцькою-Шаховал І.О. у місті Нікополі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять,

УСТАНОВИВ:

В червні 2021 року Акціонерне товариство «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, Відділу у Нікопольському районі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Голови виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Камінського Івана Миколайовича та Покровської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції посилаючись на те, що наданням ОСОБА_1 частини земельної ділянки рекреаційного призначення для ведення особистого селянського господарства було порушено права АТ «Покровськй ГЗК», як власника об`єктів нерухомого майна, автотранспортного цеху АТ «Покровськй ГЗК» (бази відпочинку) та користувача земельної ділянки, яка необхідна для забезпечення функціонування вказаних об`єктів. Вказаними об`єктами АТ «Покровськй ГЗК» законно та відкрито володіє та використовує з 70-х років минулого сторіччя для відпочинку працівників та їх сімей, сплачує земельний податок, а також витрачає кошти на її утримання у належному стані. Об`єкти нерухомого майна автотранспортного цеху АТ «Покровськй ГЗК» (база відпочинку) огороджена парканом та має межі.

Таким чином, відповідач достеменно знав про те, що частина переданої ОСОБА_1 земельної ділянки використовується АТ «Покровськй ГЗК» під фактичне розміщення та обслуговування будівель та споруд існуючої з 70-х років минулого сторіччя бази відпочинку. До складу наданої у власність ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства було незаконно та безпідставно включено ділянку, яка необхідна та використовується АТ «Покровськй ГЗК», а також дорогу загального користування, яка використовується АТ «Покровськй ГЗК» для проїзду до власних будівель. Тобто, земельну ділянку передано ОСОБА_1 з порушенням прав та інтересів АТ «Покровськй ГЗК» та з порушенням законодавства України.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд не з`ясовував, та в матеріалах справи відсутня інформація/докази, чи змінювався статус спірної земельної ділянки, яку ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_1 . При цьому з матеріалів справи не слідує, що ОСОБА_2 реєстрував фермерське господарство та спірна земельна ділянка використовувалась для його ведення. Таким чином, фактично, у відповідності до наявних у справі доказів, спірна земельна ділянка продовжує бути зареєстрована за ОСОБА_2 , як за фізичною особою.

За таких обставин той факт, що ОСОБА_2 також був зареєстрований як фізична особапідприємець не змінює того факту, що спір у справі № 184/1105/21 щодо земельної ділянки стосується ОСОБА_2 саме як фізичної особи. І ця обставина вже є достатньою підставою для вирішення справи у порядку цивільного судочинства. 4.2.

Окрім того, порушення прав позивача у зв`язку з відчуженням земельної ділянки ОСОБА_2 є похідним від першопочаткового порушення відповідачів органів державної влади та реєстрації права власності на земельну ділянку на ОСОБА_1 .

Оскільки відчуження її ОСОБА_2 є незаконним виключно у разі, якщо буде встановлено незаконність права власності ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 є належним відповідачем у справі. Те, що вона у позові визначена відповідачем саме як фізична особа визнається всіма учасниками справи та за приписами ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Навіть якщо не приймати до уваги статус ОСОБА_2 у цій справі (чи потрібно вважати, що він у спорі є фізичною особою чи фізичною особою-підприємцем) беззаперечна необхідність розгляду спору за участі ОСОБА_1 відносить справу № 184/1105/21 до юрисдикції загальних судів згідно з ч.1 ст.19 ЦПК України, тому суд першої інстанції неправильно застосував ст. 20 ГПК України, оскільки вона не регулює спірні правовідносини.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку що даний спір віднесено до юрисдикції господарського суду, оскільки між сторонами по справі відсутні як господарські правовідносини, так і спір про право, який виник з таких правовідносин, тому спір у даній справі має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , кожен окремо, просять ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника АТ «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» - адвоката Фірсову С.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задоовльнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, в провадженні Нікопольського міськрайонного суду з червня 2021 року перебуває цивільна справа за позовом АТ «Покровськй ГЗК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, Відділу у Нікопольському районі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м.Нікополі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Голови виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Камінського І.М. та Покровської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки..

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір, у відповідності до ст. 20 ГПК України, є підвідомчим господарському суду, оскільки відповідач у справі ОСОБА_2 14 листопада 2023 року набув статус фізичної особи - підприємця.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно статті 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття суд, встановлений законом, включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Відповідно до частини першої статі 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно пунктів третього, четвертого частини першої статті 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів; справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач звернувся за захистом своїх немайнових прав, як юридична особа, з позовом до відповідачів про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки.

З дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також запроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, окрім суб`єктного складу сторін є: наявність між сторонами господарських правовідносин, урегульованих Цивільним та Господарським кодексами України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних правовідносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Так, предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

У даній справі у спорі про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки між сторонами відсутні господарські правовідносини.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21.

Відповідно до стаття 13 ЦПК України, визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі це право, яке належить позивачу. Відповідно до статті 89, 263, 264 ЦПК України, установлення обґрунтованості позову це обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 607/6092/18 (провадження № 14-483цс18).

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскільки між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , як суб`єктами господарювання, відсутні як господарські правовідносини, так і спір про право, який виник з таких правовідносин, даний спір потрібно розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки спір, що виник між сторонами про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, де сторонами є юридичні особи, за суб`єктним складом є господарським, а юрисдикція щодо його розгляду належить суду загальної юрисдикції.

Факт набуття 14 листопада 2023 року відповідачем у справі ОСОБА_2 статусу фізичної особи підприємця не свідчить про наявність між позивачем та ним господарські правовідносини, матеріали справи не містять доказів використання відповідачем ОСОБА_2 спірної земельної ділянки для ведення господарської діяльності.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 607/6092/18, провадження № 14-483цс18.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку що доводи апеляційної скарги є такими, що заслуговують на увагу, а ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з поверненням матеріалів справи за ОСОБА_3 «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, Відділу у Нікопольському районі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м. Нікополі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Голови виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Камінського Івана Миколайовича та Покровської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки до суду першої інстанції для вирішення питання, відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» задовольнити.

Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 квітня 2024 року скасувати.

Цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Покровський гірничо-збагачувальний комбінат» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, Відділу у Нікопольському районі міськрайонного управління у Нікопольському районі та м.Нікополі Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області, Голови виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області Камінського Івана Миколайовича та Покровської міської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області, скасування державної реєстрації права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки направити до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 липня 2024 року.

Головуючий:

Судді: