УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 грудня 2024 року м. Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Новасардова І.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Центр», Комунального підприємства «Паркування», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)», Головного управління ДПС у Запорізькій області, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажснаб Плюс», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійні вимоги Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання права власності на майно, вилучення майна з постанови про опис та арешту майна боржника, скасування арешту майна
29.11.2024 року до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Центр», Комунального підприємства «Паркування», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг», Державної установи «Вільнянська виправна колонія (№20)», Головного управління ДПС у Запорізькій області, ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмонтажснаб Плюс», третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійні вимоги Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання права власності на майно, вилучення майна з постанови про опис та арешту майна боржника, скасування арешту майна.
Разом з позовом, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення вчинення будь-яких виконавчих дій з продажу (реалізації предметів арештованого майна) Лівобережним відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) у зведеному виконавчому провадженні №73263200, у зведеному виконавчому провадженні № 67476570, до завершення розгляду даної справи судом та набранням рішенням суду законної сили.
Протоколами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024, дану справу та заяву про забезпечення позову визначено за суддею Новасардовою І.В.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, зокрема, без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову, враховуючи наступне.
Згідно ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Частиною 6 ст. 151 ЦПК України передбачено, що до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.
Разом з тим, позивач до зазначеної вище заяви та позову додає квитанції:
Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.
Проте, при перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, встановлено, що в автоматизованій системі «Д3» у графі вартісні показники неможливо створити автопоєднання з підтвердженням казначейства щодо сплати судового збору за подання цього позову та заяви про забезпечення за вищезазначеними квитанціями.
Судом встановлено, що вказані квитанції вже подавались до Орджонікідевського районного суду м. Запоріжжя на підтвердження сплати судового збору під час звернення із позовною заявою у справі № 335/9666/24 (провадження № 2/335/3293/2024). Використання ж платіжних документів, які вже подавались до суду при зверненні з іншою заявою не є припустимим, оскільки кожна позовна заява реєструються в суді з присвоєнням єдиного унікального номеру та платіжний документ, поданий до позовної заяви, закріпляється до облікової картки саме цієї справи.
18.09.2024 року ухвалою суду повернуто позовну заяву позивачу по справі 335/9666/24.
Питання про повернення судового збору судом не розглядалося, позивач з відповідним клопотанням до суду не звертався.
З огляду на викладене, надані суду квитанції не можуть вважатися належним доказом сплати судового збору за подання до суду позовної заяви та заяви про забезпечення позову від 29.11.2024. Крім того, квитанція про сплату судового збору на суму 605 грн. 60 коп. не містить призначення платежу за заяву про забезпечення позову.
Частиною десятою статті 153 ЦПК України передбачено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.
Враховуючи те, що подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, а саме: до заяви про забезпечення позову не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, то така заява за правилами ч.10 ст.153 ЦПК України, підлягає поверненню заявнику.
Цивільне процесуальне законодавство надає суду право проводити процесуальні дії, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є одним з видів забезпечення позову, визначених статтею 150 ЦПК України.
Позивач звернувся до суду із позовом про визнання права власності на майно, вилучення майна з постанови про опис та арешту майна боржника, скасування арешту майна.
Ухвалою суду від 02.12.2024 позовна заява залишена без руху. Провадження по справі не відкрито.
Вищевикладене виключає, вчинення судом будь-яких процесуальних дій.
Керуючись ст.ст. 150, 151-153 ЦПК України, суд
Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Суддя І.В. Новасардова