Справа № 953/5900/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Кононенко Т.О.

за участю секретаря судового засідання Шахбаз`ян Ю.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Виклад позиції позивача:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Харкова із вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно набуті грошові кошти в сумі 9182,59 грн та судовий збір в сумі 1211,20 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приватним виконавцем Виконавчого округу міста Києва Журид Сергієм Миколайовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65677883 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №91606 виданого 09.04.2021 Приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною. На підставі нотаріального напису стягнуто з позивача га користь ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №507 від 16.07.2019 року, що складається з заборгованості за кредитом 7147,81 грн, прострочена заборгованість за сумою кредиту 5766,53 грн, прострочена заборгованість за комісією 1367,68 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями 13,60 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року задоволено позовну заяву позивача про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №91606, вчинений 09.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною.

Процесуальні дії у справі

02.07.2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Кононенко Т.О.

Ухвалою суду від 03.07.2024 року позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

10.07.2024 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 03.07.2024 року.

Ухвалою суду від 11.07.2024 року позовну заяву повторно залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі.

16.07.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків зазначених в ухвалі.

Ухвалою суду від 17.07.2024 року провадження по вказаній справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 27.08.2024 року постановлено перейти від розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою суду від 09.10.2024 року постановлення відкласти розгляд справи на 30.10.2024 року.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій позов підтримує в повному обсязі, просив суд розглянути справу без її участі.

Відповідач та третя особа в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позов до суду не подавали .

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Приймаючи до уваги викладене, що позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то в відповідності до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст правовідносини.

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Журид С.М. відкрито виконавче провадження від 03.06.2021 ВП №65677883 та постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кеш ТУ ГОУ» 8347,81 грн боргу, стягнути з боржника виконавчий збір / основну винагороду приватного виконавця в розмірі 834,78 грн (а.с.4).

Відповідно до звіту про здійсненні відрахування та виплати ПП «Компанія МЗ» за виконавчим провадження №65677883 за період з 01.02.2022 року по 31.12.2022 року з ОСОБА_1 стягнуто 6004,22 грн (а.с.8) за період з 01.01.2023 року по 30.06.2023 року стягнуто 3178,37 грн (а.с.9)

Відповідно до рішення Київського районного суду м. Харкова від 20.05.2024 позов ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид С.М., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я. В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Виконавчий напис №91606, вчинений 09.04.2021 приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В. визнано таким, що не підлягає виконанню. Рішення набрало законної сили 21.06.2024 (а.с.16-17).

Оцінка суду

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Отже, визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до статті 1212 ЦК України.

Такі висновки були викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20, від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Відтак, стягнуті у межах виконавчого провадження № 65677883 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни № 91606 від 09.04.2021 року, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, грошові кошти у розмірі 9182,59 грн. підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України, оскільки правові підстави набуття відповідачем таких грошових коштів відпали.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Положеннями частин 1 та 3 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 83 Цивільного процесуального кодексу України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (частина 7 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України).

При цьому, за приписами частини 4 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем всупереч вищевказаних норм процесуального права не надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів на спростування позовних вимог в частині стягнення безпідставно набутих коштів, доказів їх неотримання тощо.

За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись статтями,280-283 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ», третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович про стягнення безпідставно набутих грошових коштів- задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕШ ТУ ГОУ» на користь ОСОБА_1 стягнуті у межах виконавчого провадження № 65677883 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіної Яни Вікторівни № 91606 від 09.04.2021 року, грошові кошти у розмірі 9182 (дев`ять тисяч сто вісімдесят дві) грн 59 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕШ ТУ ГОУ» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Сторони та учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ»», адреса: 04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд.82, офіс 7

Третя особа: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Журид Сергій Миколайович. Адреса: 04070, м. Київ, вул. Спаська, буд.31Б, офіс, 9

Повний текст рішення складено 30.10.2024 року.

Суддя Т.О.Кононенко