Справа № 606/819/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б., присяжних Смільського Т.С.,Сулими Т.Б.

за участю секретаря Пасько І.Б.

в присутності представника заявника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Теребовлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про усиновлення повнолітньої дитини, внесення змін до актового запису про народження дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою, в якій просила дозволити їй усиновити повнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , як наслідок, внести зміни до актового запису про народження, в якому записати усиновлювача матір`ю дитини.

В обґрунтування заяви вказувала, що у 1998 році зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 , який є батьком повнолітнього ОСОБА_2 . До шлюбу із заявницею, ОСОБА_4 був одружений з ОСОБА_5 , в шлюбі народився син ОСОБА_2 1989 року народження. В 1992 році вказаний шлюб було розірвано, змінено прізвище дружини на ОСОБА_6 , яка в 2002 році померла. Як стверджує заявниця, з 2002 року, після смерті рідної матері, ОСОБА_2 проживав з нею та батьком однією сім`єю, виконувала материнські обов`язки. Відсутність документального підтвердження того, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 фактично позбавляє його можливості бути спадкоємцем першої черги. Крім того, просила звернути увагу, що повнолітній ОСОБА_2 вважає її своєю матір`ю, вони носять спільне прізвище, додатково відмічала, що ніколи не позбавлялася батьківських прав, не зловживала спиртними напоями та наркотичними засобами. Батько повнолітньої дитини та сам повнолітній ОСОБА_2 не заперечують проти усиновлення, про що надали нотаріальні заяви. З огляду на викладену позицію, просила задоволити її заяву.

19.04.2024 ухвалою суду було відкрито провадження у справі, залучено заінтересованою особою Теребовлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

В судовому засіданні ОСОБА_7 підтримала свою заяву, вказала, що вважає ОСОБА_2 своїм сином, виконувала всі материнські обов`язки. У них склалися довірливі відносини, в ОСОБА_8 на даний час своя сім`я, в дружини була дитина від першого шлюбу, тому він усвідомив як важливо, щоб дитина визнавала другого з подружжя матір`ю чи батьком. Також ОСОБА_7 зазначила, що в шлюбі у них народилася спільна донька, яка на даний час проживає за кордоном, заявниця має інвалідність, ОСОБА_8 взяв на себе всі обов`язки по догляду та утриманні батьків.

Представник заявника - адвокат Островський С.В. підтримав заяву, просив її задоволити з мотивів викладених у ній.

ОСОБА_2 в судовому засіданні просив задоволити заяву його мачухи, оскільки після смерті рідної матері, вона взяла на себе обов`язки по вихованню. Весь час відносилась до нього як до рідного сина, піклувалася, у них склалися довірливі відносини.

ОСОБА_4 в судовому засідання вказав, що ОСОБА_8 його син від першого шлюбу, після смерті його матері всі турботи взяла на себе ОСОБА_9 , проживали однією сім`ю, син вважає заявницю своєю матір`ю.

Представник заінтересованої особи Теребовлянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12.07.2024, № 5, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , Батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_10 .

Згідно з актовим записом про розірвання шлюбу від 24.11.1992 року № 157, ОСОБА_4 та ОСОБА_10 розірвали шлюб.

Відповідно до актового запису від 23 серпня 1997 року № 80, зареєстровано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_12 ».

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Як слідує з нотаріально завіреної заяви ОСОБА_2 від 05 квітня 2024 року, останній не заперечує проти його усиновлення ОСОБА_3 , суть згоди на усиновлення та пов`язані з цим наслідки йому роз`яснено.

Також, 05.04.2024 нотаріальну згоду на усиновлення надано батьком ОСОБА_13 .

Статтею 207 Сімейного кодексу України визначено, що усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Відповідно до ст. 208 Сімейного кодексу України, усиновленою може бути дитина (стаття 6 цього Кодексу). У виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. У цьому разі суд бере до уваги сімейний стан усиновлювача, зокрема відсутність у нього своїх дітей, та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», у зв`язку із включенням у Сімейний кодекс України правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв`язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку (можливо, вже наявного фактично). Слід також з`ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випадку суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини.

Враховуючи вище викладене, суд приходити до переконання, що усиновлення повнолітньої особи можливо лише у виняткових випадках. Заявник у заяві не вказала обставин, які б дозволили суду прийти до переконання, що це винятковий випадок. Не здобуто таких відомостей і під час судового розгляду. Мотивування необхідності усиновлення правом на спадкування, не позбавляє заявника розпорядитися майном на користь ОСОБА_13 , склавши заповіт. Також, в даному випадку звернення до суду із заявою про усиновлення може бути зумовлене бажанням досягти іншого правового наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв`язку, зокрема наявність інвалідності у заявника, яка може надавати відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації. Відтак, заявлені вимоги не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 4, 293, 310-314 Цивільного процесуального кодексу України, суд , -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про надання дозволу на усиновлення повнолітнього ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та внесення та внесення змін в актовий запис про народження дитини- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення рішення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення вигтовлено 25 липня 2024 року.

Суддя І.Б. Марціцка

Присяжні Т.С. Смільський

Т.Б. Сулима