Справа № 302/453/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.06.2024 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді: Сидоренко Ю.В.

при секретарі: Царь О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Міжгір`я цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області (, місцезнаходження за адресою: с.Синевир, буд.1066 Хустського району Закарпатської області) про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В:

11.04.2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, та у пред`явленому позові позивачка ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Синевирська Поляна Хустського району Закарпатської області, у віці 66 років помер її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 .

Позивачка вказує, що за життя вона з чоловіком побудували житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Виписки з погосподарської книги за вих №1911 від 15.11.2023 року, житловий будинок АДРЕСА_1 обліковувався за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як за власником. Будинок розташований на земельній ділянці площею 0,10 га. та побудований орієнтовно в 1983 році. Свідоцтво на право власності на зазначений житловий будинок сільською радою не видавалося.

Реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок на ім`я ОСОБА_2 за життя проведена не була. За цих підстав у ОСОБА_2 на час смерті був відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, який був ними збудований, а саме свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Земельна ділянка площею 0,10 га виділена під будівництва та обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 , за життя ОСОБА_2 та позивачкою приватизована не була. Державний акт про право власності на ці земельну ділянку не видавався.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на нерухоме майно померлого, а саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

На час смерті ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним була зареєстрована та проживала вона, позивачка, та ці обставини підтверджуються довідкою Синевирської сільської ради за вих. № 1908 від 15.11.2023 року.

Відповідно до вимог ст.ст.1261,1268 ЦК України, позивачка вважається єдиною спадкоємицею першої черги за законом, яка прийняла спадщину до майна померлого ОСОБА_2 , 1950 року народження, оскільки на час смерті фактично, постійно, більше шести місяців проживала та була зареєстрована разом із спадкодавцем (чоловіком), та протягом шестимісячного строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не відмовилася від прийняття спадщини після його смерті.

Заповітного розпорядження за життя чоловік ОСОБА_2 не залишив. Спадкове майно не є спірним, їх діти проживають окремо від них, у своїх будинках та не бажають приймати спадщину до майна свого померлого батька.

Незважаючи, на той факт, що спадкове майно ОСОБА_2 не є спірним, позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, яка прийняла спадщину, приватний нотаріус Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєв Ю.М. на її заяву виніс 25.03.2024 року Постанову за вих.№ 52/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , 1950 року народження, на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки на дане спадкове майно відсутні правоустановчі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна, а тому позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 16.04.2024 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.28).

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гренджа В.Ю. не з`явилися, про день та час його проведення були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника позивача адвоката Гренджа В.Ю. від 21.05.2024 року з проханням розглянути справу без її участі та участі її довірителя ОСОБА_1 , за наявними у справі матеріалами. Заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підтримують у повному обсязі та просять позов задовольнити у підготовчому судовому засіданні за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.51,58).

Представником позивача ОСОБА_3 до заяви про розгляд справи за відсутності сторони позивача також додано письмову заяву ОСОБА_4 від 20.05.2024 року, в якій остання повідомляє, що вона є дочкою ОСОБА_2 та не бажає приймати спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та не заперечує проти позову матері ОСОБА_1 за наведеними у ньому підставами та визнання за матір`ю права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.59). Також представником подано до суду письмову заяву ОСОБА_5 від 20.05.2024 року, в якій останній повідомляє, що він є сином ОСОБА_2 та приймати спадщину після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , він не бажає та не заперечує проти позову матері ОСОБА_1 за наведеними у ньому підставами та визнання за матір`ю права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.60).

Представник відповідача Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області в судове засідання повторно не з`явився, про день і час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомлено, відзив на позов ОСОБА_1 , будь-яких заперечень проти заявлених нею позовних вимог на адресу суду не подано. Проте, до суду надано заяву відповідача Синевирської ради, в якій останні просять розглянути справу без участі уповноваженої особи сільської ради за наявними у справі матеріалами, проти заявлених позивачкою ОСОБА_1 позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно не заперечують (а.с.50).

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши у повному обсязі матеріали справи № 302/453/24, повно і всебічно з`ясувавши обставини у даній справі, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цієї справи, суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , у віці 66 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконавчим комітетом Синевирсько-Полянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області від 22.09.2016 року, за актовим записом №24, та копія якого є в матеріалах справи (а.с.6).

Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_2 зареєстрував 19.06.1973 року шлюб з ОСОБА_6 , та після реєстрації шлюбу прізвище дружини було змінено на « ОСОБА_7 » та копія вказаного свідоцтва серії НОМЕР_2 є в матеріалах справи (а.с.7).

Згідно виписки з погосподарської книги, виданої виконкомом Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області за вих. №1911 від 15.11.2023 вбачається, що за ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та який був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги № 2 був закріплений особовий рахунок (номер об`єкту по господарського обліку) 0-0120-1. Перенумерація будинків на території сільської ради не проводилась. Громадянин ОСОБА_2 дійсно був власником житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці орієнтовною площею 0.10 га, яка знаходиться у користуванні. Зазначений житловий будинок побудований орієнтовно в 1983 році. Свідоцтво на право власності на зазначений житловий будинок сільською радою не видавалось. (а.с.16).

Постановою приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. за вих. № 52/02-31 від 25.03.2024 року відмовлено ОСОБА_1 , позивачці у даній справі, у видачі Свідоцтва про право на спадщину за майном померлого ОСОБА_2 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що відповідно до п.4.16 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про право власності на майно, яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Однак, на вищевказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна. Також у вказаній постанові нотаріуса зазначається про те, що спадщину за майном померлого ОСОБА_2 прийняла позивачка ОСОБА_1 шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем. Зазначено, що ніхто інший не проживав, із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався. Заповітів ОСОБА_2 , на випадок своєї смерті, не складав (а.с.9).

Згідно довідки Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області за вих.№ 1908 від 15.11.2023 року, померлий ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , 1950 року народження, був постійним мешканцем АДРЕСА_1 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . На день його смерті проживали та були зареєстровані: ОСОБА_1 , 1949 року народження - дружина померлого (а.с.10).

Згідно витребуваної судом спадкової справи № 02/2024, заведеної 22.01.2024 приватним нотаріусом Дунаєвим Ю.М. за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що 22.01.2024 року до вказаного нотаріуса звернулася ОСОБА_1 , позивачка у даній справі, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , та в якій вказує, що вона спадщину прийняла шляхом постійного спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті. Крім нього, інших спадкоємців першої черги по Закону,які б прийняли спадщину, немає (а.с.35-47).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за №76688982, виданої 19.04.2024 року приватним нотаріусом Хустського РНО Дунаєвим Ю.М., у Спадковому реєстрі інформація щодо складання ОСОБА_2 заповітів, відсутня (а.с.49).

Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 76688998 від 19.04.2024 року вбачається, що приватним нотаріусом Хустського РНО Дунаєвим Ю.М. заведена спадкова справа № 02/2024 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та виготовленого ФОП ОСОБА_8 на замовлення ОСОБА_1 , станом на 31.01.2024 року вбачається, що вказаний будинок побудований у 1983 році та складається з: коридору площею 9,3 кв.м., кухні площею 9,5 кв.м., житлової кімнати площею 19,0 кв.м., житлової кімнати площею 19,9 кв.м., житлової кімнати площею 19,5 кв.м., всього по І поверху загальною площею 77,2 кв.м., та копія технічного паспорту є в матеріалах справи (а.с.11-18).

З довідки, виданої Міжгірським бюро технічної інвентаризації за № 08 від 29.01.2024 року вбачається, що станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не зареєстровано (а.с.19).

Як вбачається із Звіту про оцінку вартість об`єкта нерухомості, виготовленого ПП «Експерт-Сервіс» щодо об`єкту нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 89,1 кв.м., який розташований в АДРЕСА_1 зазначено, що станом на дату оцінки - 28.03.2024 року вартість вказаного об`єкту нерухомості становить 146742,00 гривні (а.с. 20-21).

Положеннями статті 1217 Цивільного кодексу Україна встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до приписів статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Частиною першою статті 1221 ЦК України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п.11 ч.1 ст.346 ЦК України).

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 16.05.2013).

В свою чергу, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відмова нотаріуса не припиняє права спадкоємця на отримання спадщини, а його право в такому випадку підлягає судовому захисту.

Згідно з п.п.1,2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спорів у зв`язку зі спадкуванням за заповітом суд повинен застосовувати правила глави 85 ЦК України та враховувати, що заповідач, зокрема, має право: призначити своїми спадкоємцями фізичних осіб, незалежно від наявності в нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (частина перша статті 1235 ЦК); без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом, крім тих, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови Пленуму, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року зазначено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, а саме: 1) право власності на нерухоме майно.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, оскільки позивачка ОСОБА_1 спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 прийняла шляхом постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, та позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , та на теперішній час немає можливості оформити свої спадкові права на спадковий житловий буд. АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомого майна, тому вона змушена звертатися до суду за захистом своїх прав та охороняємих законом інтересів, обираючи передбачений пунктом першим частини 2 статті 16 ЦК України спосіб захисту свого права у вигляді визнання права та при цьому, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Встановлені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини підтверджуються сукупністю вивчених судом фактичних даних за наданими документами, що дає суду підстави для ухвалення рішення на користь позивачки ОСОБА_1 .

Таким чином, враховуючи визнання позову відповідачем та ті обставини, що прийняттям спадщини позивачем, з огляду на положення статей 1258 і 1265 ЦК України, права інших осіб не порушуються, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та оцінивши у сукупності наявні у справі докази, суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому підлягають задоволенню.

Приймаючи ті обставини, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , із заявою про прийняття спадщини звернулася лише ОСОБА_1 , позивачка по справі, у тому числі щодо спадкового майна у виді житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 , первинна реєстрація вказаного об`єкту нерухомого майна за померлим ОСОБА_2 своєчасно не проведена та правовстановлюючі документи на вищевказаний житловий будинок відсутні. Крім того, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги відповідачем не оспорені, відзив, письмові заперечення проти позову ним не подані, інші спадкоємці не претендують на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , а тому на підставі викладеного суд приходить до висновку, що заявлені позивачкою ОСОБА_1 позовні вимоги про визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають задоволенню у повному обсязі за вищенаведеними підставами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що судові витрати по справі складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду в сумі 1467,42 грн. /а.с.1/. Натомість, враховуючи що стороною позивача не заявлялось за окремою заявою вимог про відшкодування понесених судових витрат за рахунок відповідача у даній справі, тому на підставі ст.13 ЦПК України суд не розглядає зазначене питання.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 197, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Синевирської сільської ради Хустського району Закарпатської області, про визнання права власності на спадкове майно за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (громадянка України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) - право власності на житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Міжгірський районний суд Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно зі статтею 273 ЦПК України.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області: Ю. В. СИДОРЕНКО