Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2521/24
Номер провадження: 2/511/661/24
03 грудня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді- Гринчак С. І.,
секретаря судового засідання - Полихи Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), Романівської державної нотаріальної контори, Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про звільнення майна з-під арешту,
Короткий зміст позовної заяви.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.09.2024 року залучено в якості співвідповідача Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції та відкладено підготовче судове засідання.(а.с.83-84).
02.10.2024 року з Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на виконання ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.07.2024 року надійшли витребувані докази. ( а.с.96-116).
05.11.2024 року з Романівської державна нотаріальна контора на виконання ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.07.2024 року надійшов лист на виконання ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.07.2024 року ( а.с.121).
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.11.2024 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено справу до судового розгляду.( а.с.125)
Заяви (клопотання) учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. ( а.с.95, 130)
Відповідачі в підготовче судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у їх відсутність суду не надали, не подали відзив.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Суд вважає можливим провести розгляд справи за даною явкою, обмежившись дослідженням наданих суду письмових доказів.
Встановлені судом фактичні обставини справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 26.04.1999 року (а.с.12).
Позивач ОСОБА_1 з 12.04.1985 року по теперішній час зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою з реєстру територіальної громади про місце реєстрації особи станом на 12.11.2024 року наданої старостою Степового старостинського округу Лиманської селищної ради № 907 від 12.11.2024 року. (а.с.131).
Окрім того даний факт підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу 92737616 від 25.07.2017 року. (а.с.19)
При перевірці приватним нотаріусом Сурженко І.І. інформації, що міститься в Реєстрі речових прав на нерухоме майно є запис з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про накладення арешту на майно ОСОБА_1 , який зареєстрований Романівською державною нотаріальною конторою 11.04.2006 (реєстраційний номер обтяження 3089735), на підставі постанови відділу виконавчої служби, б/н, 22.03.2002, Архівний номер: 3303336ZIТОМІR25, Архівна дата: 15.05.2002), якою накладено арешт на невизначене майно, все майно та відмовлено ОСОБА_1 у посвідченні договору купівлі-продажу.( а.с.21)
Позивач звертався до Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про вжиття всіх передбачених Законом заходів щодо відновлення порушеного права позивача на особисте майно, а саме здійснити вилучення запису про обтяження майна позивача та скасувати накладений арешт. ( а.с.27-28)
Листом №23.4.-24/2024/334111 від 15.05.2024 рокуЛюбарський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив, що відповідно до наказу МІОУ № 688/5 від 20.02.2023 року «Про відділи державної виконавчої служби у Житомирській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ)» Чуднівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Романівський відділ державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) реорганізовано шляхом приєднання до Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).Любарський ВДВС також повідомив, що згідно даних АСВП: пошук ВД/ВП. пошук ВД/ВП (архів) на виконанні у Любарському відділі ДВС не перебували та не перебувають виконавчі провадження за якими боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель с. Степове Роздільнянського району Одеської області.Однак, при проведенні моніторингу Любарським ВДВС було встановлено, що згідно даних АСВП ВП Спецрозіл на виконанні у Романівському РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області перебували виконавчі провадження з виконання виконавчих документів, виданих в період 2000-2001 р.р., за якими боржником є ОСОБА_1 без зазначення дати народження та РНОКПП боржника. ( а.с.29-30)
Листом № 124590 від 26.07.2024 року Богунський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі повідомлено, шо відповідно до даних, які містяться в спецрозділі АСВП (Автоматизована система виконавчого провадження), відомості щодо накладення арешту за реєстраційним номером обтяження 3089735 по постанові відділу виконавчої служби № б/н від 22.03.2002 станом на 25.07.2024 у Відділі відсутні.Згідно відомостей з АСВП (Автоматизована система виконавчого провадження), виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів, за якими боржником є ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на виконанні у відділі станом на 25.07.2024 не перебувають.
За результатами пошуку виконавчих проваджень в спецрозділі АСВП встановлено, що на виконанні у відділі перебували наступні виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 (без зазначення дати народження та РНОКГШ боржника):
НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа № 1-139 виданого 21.05.2001 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 504,40 грн. 16.06.2007 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 29.08.2007 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки згідно повідомлення ПФУ № 03-26/5816 від 09.08.2007 року боржник пенсію не отримує;
ВП № 4984015 з примусового виконання виконавчого листа № 1-139 виданого 06.12.2000 року Романівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 504,40грн. 09.10.2007 рокуу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 30.07.2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадженій відповідно до пункту 8 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (чинному на момент прийняття рішення), у зв`язку з фактичним повних виконанням рішення;
ВП № 7386883 з примусового виконання постанови № 3-5607 виданої 15.04.2008 року Богунським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 17,00 грн. 08.05.2008 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 24.05.2008 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до пункту 5 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинному на момент прийняття рішення);
ВП № 7450474 з примусового виконання виконавчого листа № 1-139 виданого 21.05.2001 року Романівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 504,40 грн. 15.05.2008 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.18.02.2010 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 8 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (чинному на момент прийняття рішення), у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення, згідно повідомлення ПФУ № 415/04-05 від 14.01.2010 року борг погашено в повному обсязі;
ВП № 7512371 з примусового виконання виконавчого листа № 2-182 виданого 20.04.2001 року Романівським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 3500 грн.19.05.2008 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 31.01.2012 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження відповідно до пункту 8 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (чинному на момент прийняття рішення), у зв`язку з фактичним повнимвиконанням рішення;
ВП № 18574709 з примусового виконання постанови №» 102169 виданої 21.01.2010 року ВДАІ про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 170,00 грн. 12.04.2010 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 23.11.2010 року відповідно до пункту 8 етапі 49 Закону України «Про виконавче провадження» (чинному на моментприйняття рішення), у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення. ( а.с. 68-79)
Відповідно до листа № 157/01-09 від 27.09.2024 року Романівська державна нотаріальна контора повідомляє, що документи, на підставі яких 11 квітня 2006 року Романівською державною нотаріальною конторою у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстроване обтяження у вигляді арешту (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3089735, на підставі постанови відділу виконавчої служби від 22 березня 2002 року № б/н, якою накладено арепгг на невизначене майно, все майно ОСОБА_1 , до нотаріальної контори не надходили. ( а.с.121).
Відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників від 07.06.2024 року, відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_5 , встановлено, що за вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня. ( а.с.42)
Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права.
За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ч.2 ЦК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ч.1 ЦК України).
Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявленого позову, прийшов до висновку про його задоволення виходячи з наступного
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна ( постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19)).
Також в постанові КЦС ВС від 29 червня 2023 року у справі № 208/9810/21 суд зазначив, що коли питання про скасування арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, порушує сторона провадження, то застосовуються положення розд. VII ЦПК України, який передбачає звернення до суду зі скаргою на дії виконавця. Якщо ж особа, яка не погоджується з накладеним арештом, не є стороною виконавчого провадження, але такими діями порушується її право власності, вона звертається до суду з позовом, в якому передусім ставить питання про підтвердження її права власності на арештоване майно, а потім - про зняття арешту.
Так судом встановлено, що вищевказане обтяження на все майно ОСОБА_1 було зареєстровано Романівською державною нотаріальною конторою 11.04.2006 (реєстраційний номер обтяження 3089735), на підставі постанови відділу виконавчої служби, б/н, 22.03.2002, Архівний номер: 3303336ZIТОМІR25, Архівна дата: 15.05.2002).
У зв`язку з накладенням на земельну ділянку ОСОБА_1 арешту, позивач позбавлений права на розпорядження своєю власністю.
Тому він вимушений був звернутися до суду з вказаною позовною заявою про захист своїх порушених прав на вільне володіння належним їй майном шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна.
На теперішній час відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_5 , стягнення заборгованості за рішенням суду, забезпечення позову в рахунок виконання рішення та стягнення штрафів не виносилось та стягнень у відділах державної виконавчої служби не перебуває, що підтверджується інформацією з Єдиного реєстру боржників від 07.06.2024 року, згідно якої зазначається, що за вказаними параметрами запиту в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня.
Суд вважає, що у зв`язку з наявними обтяженнями нерухомого майна існують перешкоди позивачу, як власнику нерухомого майна, у праві володіння, користування та розпорядження належним йому майном.
При цьому, суд зазначає, що порушене право позивача підлягає захисту у спосіб, який обрав позивач і який передбачений законом (припинення дії, яка порушує право), у даному випадку, шляхом зняття обтяження у вигляді арешту з невизначеного, всього майна, який належить на праві власності позивачу, в порядку цивільного судочинства.
На підставі ст.ст. 316-317, 319, 321, 391 ЦК України, Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 41 Конституції України, п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 року №5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна", керуючись ст.ст. 4, 18, 19, 76-81, 95, 247 258-259, 263-265,280-284,288,289 ЦПК України, суд,
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Любарського відділу державної виконавчої служби у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ), Романівської державної нотаріальної контори, Богунського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ) про звільнення майна з-під арешту, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення.

Повний текст виготовлений та підписаний суддею 03.12.2024 року.

Суддя С. І. Гринчак