Провадження № 2/686/1661/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., за участю позивач ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2023 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_4 , третя особа: ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, а саме визнання за ним права власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

Позов мотивує тим, що з 02.02.2010 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбу, який розірвано 23.06.2023 року на підставі рішення суду. За цей час сторонами було набуто у спільну сумісну власність майно, яке вони не можуть поділити в добровільному порядку, у зв`язку із чим позивач змушений звернутись до суду.

26.12.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

12.02.2024 року відповідачем подано відзив на позов, проти позовних вимог заперечує, вказує, що спірна квартира була придбана відповідачем за особисті кошти та за кошти отримані у позику, оскільки з відповідачем вони спільно вже не проживали, спільне господарство не вели, про що зокрема зазначено і в його позовній заяві про розірвання шлюбу. Позивач не приймав участі у придбанні квартири на не має права на частку власності у ній. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Ухвалою суду від 16.07.2024 року за клопотанням відповідача, до участі у справі залучено третю особу ОСОБА_5

23.08.2024 року справу призначено до слухання по суті.

10.09.2024 року від третьої особи надійшли письмові пояснення на позов, проти позовних вимог заперечує, вказує що є донькою ОСОБА_4 , та остання за особисті кошти придбала спірну квартиру, тоді як ОСОБА_1 участі у придбанні та здійсненні ремонту у спірній квартирі не приймав, усім займалась відповідач, яка вказана єдиним власником квартири у всіх документах, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

В судовому засіданні позивач та представник позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задоволити з наведених підстав, оскільки квартира була придбана за час перебування сторонами у шлюбі та за спільні кошти подружжя.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, вказав, що сам позивач у позові про розірвання шлюбу зазначав, що з березня 2022 року сторони не проживали разом. А відповідач самостійно проводила ремонт у квартирі та сплачувала кошти за неї, а тому спірна квартира є її особистою власністю. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 лютого 2010 року, який розірвано 23 червня 2023 року на підставі рішення суду у справі №686/7040/23, про що свідчать матеріали справи.

30 травня 2022 року за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , про що свідчать матеріали справи.

Позивач вказує, що в добровільному порядку сторони не можуть дійти згоди щодо поділу вказаного майна, що стало причиною звернення до суду із даним позовом, оскільки відповідач вважає спірну квартиру своєю приватною власністю, на яку не поширюється режим спільної сумісної власності подружжя.

Так, відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з приписами ст. 70 Сімейного кодексу України та ст. 372 Цивільного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, частки майна є рівними.

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

У пункті 23-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Таким чином, на підставі викладеного, із врахуванням тих обставин, що спірна квартира була придбана сторонами за час перебування у шлюбі, то вона є об`єктом спільного майна подружжя, а тому підлягає поділу в рівних частках.

Заперечення відповідача на позов та її твердження щодо тих обставин, що квартира придбана за її особисті кошти та є її особистою приватною власністю, суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами, так як докази на підтвердження понесених витрат на ремонт квартири та придбання меблів не свідчать про ті обставини, що таке майно є особистою приватною власністю відповідача, тоді як законом визначена презумпція спільності майна подружжя, набутого подружжям під час шлюбу.

А, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Ч. 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 78, 81, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 60, 70,71 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 , тел.. НОМЕР_2 ) право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 03.12.2024 року.

Суддя: