УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 2-2320/10

провадження № 61-13266ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2024 року у складі судді Пушкарчук В. П. та постанову Волинського апеляційного суду від 04 вересня 2024 рокуу складі суддів: Карпук А. К., Бовчалюк З. А., Здрилюк О. І., за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2009 року в цивільній справі № 2-5491/09.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2024 року, яка залишена без змін постановою Волинського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року, відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2009 року у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Судові рішення мотивовані тим, що заявник подав заяву про перегляд судового рішення, яке скасоване за заявою ОСОБА_1 про перегляд вищевказаного судового рішення, яка в подальшому була задоволена судом та за результатами подальшого судового розгляду 22 квітня 2010 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було ухвалено повторне заочне рішення в цивільній справі № 2-2320/10 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та роз`яснено, що повторне заочне рішення оскаржується в загальному порядку.

ОСОБА_1 26 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 04 вересня 2024 року, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Касаційна скарга мотивована тим, що суди не взяли до уваги висновки експертиз, обвинувальні акти, рішення суддів.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до положень статті 228 ЦПК України (в редакції 2004 року, яка діяла на момент ухвалення заочного рішення) заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Аналогічні норми містяться у ЦПК України в редакції 2009 року.

Так, згідно зі статтею 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Стаття 287 ЦПК України встановлює порядок розгляду заяви про перегляд заочного рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Зазначений порядок є спеціальним і представляє окрему стадію судового процесу, дотримання якої для відповідача є обов`язковим.

Тобто, для відповідача норми ЦПК України встановлюють особливий порядок оскарження заочного рішення, а саме шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення, до суду, що його ухвалив.

Суди встановили, що з матеріалів відновленого судового провадження у цивільній справі № 2-2320/10 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості вбачається, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 жовтня 2009 року в цивільній справі № 2-5491/09 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено позов Банку.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/1101/74/36902 від 17 липня 2007 року в розмірі 411 104,33 грн, з них заборгованість за кредитом - 49 093,23 дол. США, заборгованість за відсотками - 2 379,30 дол. США, пеня - 2 478,17 дол. США, а всього заборгованість відповідача складає 53 950,70 дол. США, що по курсу Національного банку України станом на 19 червня 2009 року становить 411 104,33 грн, а також додаткові витрати на конвертацію валюти для погашення заборгованості відповідача в розмірі 822,21 грн.

25 листопада 2009 року ОСОБА_1 подав до Луцького міськрайонного суду заяву, у якій зазначає про ухвалення 13 жовтня 2009 року заочного рішення у справі за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив переглянути заочне рішення від 13 жовтня 2019 року у справі № 2-5491/09 (так зазначено в заяві). Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 04 лютого 2010 року, яка постановлена за наслідками розгляду цієї заяви у справі, якій присвоєно № 2-5491/09, задоволено заяву ОСОБА_1 , скасовано заочне рішення від 13 жовтня 2009 року.

В ухвалі Луцького міськрайонного суду від 04 лютого 2010 року, яка постановлена за наслідками розгляду цієї заяви у справі, якій присвоєно № 2-5491/09, встановлено, що 13 жовтня 2009 року ухвалено заочне рішення у вказаній справі, наведено мотиви для задоволення заяви про перегляд заочного рішення, в резолютивній частині ухвали вказано про скасування заочного рішення Луцького міськрайонного суду від «13.10.2008» та призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Аналізуючи зміст мотивувальної та резолютивної частини цієї ухвали колегія суддів вважає, що в резолютивній частині ухвали допущено описку в частині року постановлення заочного рішення, оскільки насправді подана заява про перегляд рішення, яке ухвалено 13 жовтня 2009 року.

Повторним заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 квітня 2010 року в цивільній справі № 2-2320/10 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (договором № 014/1101/74/36902 від 17 липня 2007 року) задоволено позов Банку.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/1101/74/36902 від 17 липня 2007 року в розмірі 411 104,33 грн, з них заборгованість за кредитом - 49 093,23 дол. США, заборгованість за відсотками - 2 379,30 дол. США, пеня - 2 478,17 дол. США, а всього заборгованість відповідача складає 53 950,70 дол. США, що по курсу Національного банку України станом на 19 червня 2009 року становить 411 104,33 грн, а також додаткові витрати на конвертацію валюти для погашення заборгованості відповідача в розмірі 822,21 грн.

Апеляційним судом на підставі відомостей з Єдиного державного реєстру встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 01 лютого 2016 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі (№ 2-2320/10) за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Волинської обласної дирекції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 014/1101/74/36902 від 17 липня 2007 року за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 22 квітня 2010 року.

Встановивши, що заочне рішення від 13 жовтня 2009 року, про перегляд якого ОСОБА_1 подав заяву до Луцького міськрайонного суду, скасоване, після скасування цього заочного рішення судом справа розглянута по суті та ухвалене повторне заочне рішення, яке набрало законної сили, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у прийнятті поданої ОСОБА_1 заяви.

Апеляційний суд зазначив, що ні нормами глави 11 ЦПК України «Заочний розгляд справи», ні іншими нормами ЦПК України не врегульовано питання про те, яка саме ухвала постановляється судом у разі подання заяви про перегляд заочного рішення, яке вже скасовано судом. Оскільки стаття 286 ЦПК України визначає дії суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, апеляційний суд погоджується з висновком суду про те, що у зв`язку з поданням заяви про перегляд заочного рішення, яке скасоване судом, така заява не може бути прийнята.

Апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги, у яких викладено заперечення щодо поданого позову про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 014/1101/74/36902 від 17 липня 2007 року, оскільки такі доводи не стосуються питання, яке розглядається апеляційним судом, крім того, за наслідками розгляду позовних вимог ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалено повторне заочне рішення Луцького міськрайонного суду від 22 квітня 2010 року, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, обставини, встановлені у зазначеному рішенні, не підлягають повторній оцінці.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, до прийняття такої заяви до розгляду.

Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Законодавець передбачив, що заочне рішення підлягає скасуванню судом першої інстанції, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (частина перша статті 288 ЦПК України).

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі подання повторної заяви про перегляд заочного рішення, яке було скасовано, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України така заява про не приймається до розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: 1) справу розглянуто неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою; 4) суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі; 5) судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні; 6) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглядала справу; 7) суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Отже, процесуальним законом чітко визначені як межі розгляду справи апеляційним судом, так і його повноваження щодо скасування, зміни та ухвалення нового рішення по суті спору, підставою для чого не може бути сама по собі повторна заява про перегляд заочного рішення, яке було скасовано. Із цих же підстав не може бути і залишено без змін заочне рішення суду, оскільки апеляційний суд в силу статті 375 ЦПК України зобов`язаний перевірити додержання норм матеріального права.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Аналіз змісту оскаржених судових рішень свідчить, що суди обґрунтовано не взяли до уваги висновки експертиз, обвинувальні акти, рішення суддів, оскільки заочне рішення по суті не переглядалось, зазначені доводи не містять підстави для скасування ухвали, якою відмовлено у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Встановивши, що повторний розгляд заяви про перегляд судового рішення, яке скасоване, не передбачений ЦПК України, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у прийнятті до розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 квітня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 04 вересня 2024 рокуза позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат