Справа № 569/2487/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретарі судового засідання Дащук І.І., Прокопчук Л.М.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на його користь основний борг в розмірі 55 000 доларів США.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що 15 вересня 2022 року між ним та ОСОБА_3 було укладено Договір позики грошових коштів на суму 82 500 дол. США.

Згідно даного Договору він передав, а ОСОБА_3 прийняв готівкою у власність суму 3 017 025 грн, станом на 15 вересня 2022 року ця сума по курсу НБУ (36,57 грн. за 1 дол. США) еквівалентна 82 500 дол. США. Підписання цього Договору позичальником ОСОБА_3 свідчить про отримання ним зазначеної суми від позикодавця. ОСОБА_3 зобов`язався повернути йому грошові кошти в розмірі 82 500 дол. США в строк до 15 грудня 2022 року.

Факт отримання грошових коштів ОСОБА_3 в розмірі 82 500 дол. США підтверджується також розпискою від 15 вересня 2022 року.

25 грудня 2022 року ОСОБА_3 повернув йому грошові кошти в сумі 27 500 дол. США, що підтверджується рукописним текстом «27 500 віддав» на звороті договору позики.

Загальна сума боргу за договором позики з урахуванням сплати коштів в сумі 27 500 дол. США складає 55 000 дол. США.

Станом на день подання даної позовної заяви ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 55 000 дол. США йому не повернув, взяті на себе зобов`язання не виконав.

19 березня 2024 року від представника відповідача адвоката Таборовця А.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

У відзиві вказує, що 15 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір позики, за яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 у власність готівкою 3 017 025 грн 00 коп., що станом на 15 вересня 2022 року за кусом НБУ еквівалентно 82 500 дол. США, а останній зобов`язався повернути зазначену суму коштів до 15 грудня 2022 року, про що написав відповідну розписку.

Проте, зобов`язання відповідача за договором позики були виконані в повному обсязі. Водночас, позивач свідомо ухиляється надати письмове підтвердження виконання зобов`язань, мотивуючи свою відмову необхідністю сплати відсотків за користування грошовими коштами та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань.

За фактом протиправних дій ОСОБА_1 22 лютого 2024 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області.

26 березня 2024 року від представника позивача адвоката Волошина Л.С. надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначив, що твердження відповідача про виконання зобов`язання в повному обсязі і те, що позивач свідомо ухиляється надати письмове підтвердження виконання зобов`язань, мотивуючу свою відмову необхідністю сплати відсотків за користування грошовими коштами, не відповідає дійсності.

Відповідно до пункту 2 Договору позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві грошові кошти в розмірі 82 500 дол. США в строк до 15 грудня 2022 року. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику свій примірник договору з відміткою про одержання ним повернутої суми. Один із двох примірників Договору позики від 15 вересня 2022 року знаходиться у ОСОБА_1 , отже це може свідчити про те, що умови п. 2 даного Договору відповідачем не були виконані у повному обсязі. Згідно розписки від 15 вересня 2022 року, після підпису ОСОБА_3 , міститься напис «віддав 27500», тобто це вказує на те, що відповідач ОСОБА_3 зобов`язання за умовами договору позики не виконав в повному обсязі, тому станом на сьогодні відповідач повинен повернути іншу частину суми боргу, що складає 55 000 дол. США. При цьому, вимога зі сплати відсотків за користування грошовими коштами та штрафних санкцій за несвоєчасне виконання зобов`язань у позовній заяві відсутня.

Окрім того, заява за фактом протиправних дій ОСОБА_1 подана ОСОБА_3 до Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області 22 лютого 2024 року, а позовну заяву ОСОБА_1 було подано до Рівненського міського суду Рівненської області 02 лютого 2024 року, що свідчить про відповідний спосіб захисту ОСОБА_3 в рамках даної цивільної справи для введення суду в оману про те, що нібито останній повернув заборгованість за договором позики. При цьому, кримінальне провадження, відкрите на підставі ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 12 березня 2024 року по справі № 569/4457/24, якою зобов`язано уповноважену особу Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 22 лютого 2024 року та розпочати досудове розслідування, перебуває на стадії досудового розслідування. Вироку у відповідній кримінальній справі на сьогодні не існує. Зазначене кримінальне провадження не стосується предмету позовної заяви ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

У судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали, просили задовольнити з підстав у ньому наведених.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні 03 вересня 2024 року позовні вимоги не визнали, з підстав викладених у відзиві, просили відмовити в його задоволенні.

23 жовтня 2024 року представник відповідача адвокат Таборовець А.П. подав до суду повідомлення про припинення дії Договору про надання правничої допомоги № 0278 від 29 лютого 2024 року, відповідно до додаткової угоди від 21 жовтня 2024 року.

В судове засідання, яке було призначено на 25 листопада 2024 року, відповідач не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання. 22 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_3 подав заяву, в якій просив перенести судове засідання, яке призначене на 25 листопада 2024 року, в зв`язку з перебуванням на лікарняному. Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 листопада 2024 року, яка постановлена без виходу суду до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, дане клопотання залишено без задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав заяву про приєднання доказів до матеріалів справи, яка ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року, яка постановлена судом не виходячи до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, залишена без розгляду.

Представник відповідача ОСОБА_4 подав клопотання про допит в якості свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а представник позивача ОСОБА_2 подав клопотання допит в якості свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , які ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 23 квітня 2024 року задоволені.

Заслухавши позивача, представника позивача, відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 вересня 2022 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем, та ОСОБА_3 , як позичальником, був укладений Договір позики (далі Договір).

Відповідно до п. 1 Договору позикодавець передав, а позичальник прийняв готівкою у власність суму 3 017 025 гривень, станом на 15 вересня 2022 року ця сума по курсу НБУ (36,57 грн за 1 дол. США) еквівалентна 82 500 дол. США. Підписання цього договору позичальником свідчить про отримання ним зазначеної суми від позикодавця.

Відповідно до п. 2 Договору зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 15 грудня 2022 року. Після повернення позики в повній сумі позикодавець повинен повернути позичальнику свій примірник договору з відміткою про одержання ним повернутої суми.

Згідно п. 3 Договору у відповідності зі ст. 1046 ЦК України цей договір є укладений з моменту передання грошей.

Відповідно до п. 6 Договору в разі, коли позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, позикодавець вправі стягнути заборгованість в судовому порядку.

Відповідно до п. 9 Договору сторони домовились про те, що в разі зміни курсу долара США на день повернення позики, сума, яка підлягає поверненню в гривнях, буде еквівалентна сумі 82 500 дол. США.

Згідно п.10, 11 Договору сторони свідчать, що вони не приховують обставин, які мають істотне значення для цього договору; укладення договору відповідає їхнім інтересам; вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; чоловік (дружина) кожної із сторін згоден (згодна) з укладенням цього договору; у тексті цього договору зафіксовано всі істотні умови, що стосуються позики. Цей договір вступає в силу і вважається укладеним з моменту передання грошей і підписання цього договору.

На звороті Договору наявна розписка написана відповідачем ОСОБА_3 15 вересня 2022 року, згідно якої ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 кошти в борг. Після підпису ОСОБА_3 наявний запис про повернення 27 500 дол. США.

Як встановлено судом договір позики від 15 вересня 2022 року підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджує той факт, що позика була передана безпосередньо при підписанні сторонами цього договору.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач суду показав, що відповідач позичив у нього 82 500 дол. США, кошти були надані під розписку на строк. В грудні 2022 року відповідач повернув 27 500 дол. США., інша сума - 55 000 дол. США. залишилась не повернутою. Відповідач дзвонив і казав, що хоче віддати кошти і закрити питання. Для цього він приїхав до нотаріуса Шпинти А.Є. разом з ОСОБА_9 , і там ще були ОСОБА_6 , брат відповідача - ОСОБА_10 нотаріуса вони мали підготувати проект договору про виконання зобов`язання, однак при зустрічі в нотаріуса вони питання повернення коштів не врегулювали. В натурі позика не поверталася, інші люди кошти йому не привозили і його батькові також не віддавали. Зі сторони відповідача були погрози щодо кримінальної справи.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка відповідач суду показав, що вони з братом взяли в розтермінування у позивача три автомобіля, за які мали віддати кошти. Була написана розписка та ним підписаний Договір позики. Ці автомобілі вони передали чоловіку, який їм кошти за них не повернув. Однак вони з братом пообіцяли позивачу повернути кошти. В березні 2023 року він разом зі своїм бухгалтером повернули позивачу 4 500 дол. США, 18-19 березня 2023 року - ще 10 000 дол. США, батькові позивача - 1 000 дол. США. Також, він віддав позивачу автомобіль свого працівника в рахунок боргу, і в серпні 2023 року віддав додатково автомобіль вартістю 32 000 дол. США. Документально передача позивачу коштів та двох автомобілів не оформлена. Вони віддали всю суму боргу, яку були винні.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є товаришем відповідача, працює директором в ТОВ «Автозона», а власником ТОВ «Автозона» є ОСОБА_3 , показав, що відповідач в травні 2023 року звернувся до нього з проханням віддати автомобіль марки «Ніссан Тіана» за борги позивачу. Відповідач сказав завести автомобіль на СТО в смт. Квасилів і залишити там з ключами, що ним і було зроблено. В січні 2024 року відповідач сказав, що має приїхати позивач до нотаріуса ОСОБА_11 та вказати суми, які були повернуті згідно розписки. Позивач на запитання відповідача підтвердив, що отримав 10 000 дол. США, 1 500 дол. США та два автомобіля, однак відмовився підписувати будь-які папери.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є знайомим позивача, показав, що рік тому він був разом з позивачем, коли йому зателефонував відповідач і попросив зустрітися в нотаріуса, позивач поїхав додому, взяв розписку і у нотаріуса відповідач просив позивача написати розписку про повернення нібито 20 000 дол. США, а решту 50 000 дол. США він поверне пізніше. Позивач просив у відповідача віддати борг, але жодних коштів у нотаріуса відповідач не повернув і нічого підписано не було.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановлені договором.

При цьому, згідно з частиною третьою статті 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Як встановлено судом 15 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір позики. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови позики, зокрема, розмір позики, порядок її надання і повернення. ОСОБА_1 виконав взяті на себе зобов`язання та надав відповідачу позику у розмірі 3 017 025 гривень, що станом на 15 вересня 2022 року було еквівалентно 82 500 дол. США. Натомість відповідач не в повній мірі виконав взяті на себе зобов`язання, позику повернув частково у сумі 27 500 дол. США, у результаті чого виникла заборгованість за Договором позики від 15 вересня 2022 року у розмірі 55 000 дол. США.

Вирішуючи справу суд враховує, що позивач на підтвердження своїх вимог надав оригінал Договору позики від 15 вересня 2022 року, підписаний обома сторонами, і розписку від 15 вересня 2022 року, складену відповідачем про те, що він отримав в борг грошові кошти, які зобов`язався повернути до 15 грудня 2022 року. Про неналежне виконання відповідачем свого обов`язку щодо повернення грошових коштів також свідчить наявність у позивача примірника Договору позики та відсутність відмітки на примірнику договору позивача про одержання ним повернутої суми на підтвердження виконання відповідачем свого обов`язку.

Таким чином, оскільки відповідач на час підписання договору позики мав в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, про що підписали відповідний Договір позики, зазначене підтверджує факт укладення Договору позики між ними та його умови. Враховуючи те, що відповідач у визначені Договором позики строки не повернув в повному обсязі суму позики, а повернув лише 27 500 дол. США, вимоги позивача щодо повернення суми позики є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі, відтак на користь позивача з відповідача слід стягнути заборгованість за Договором позики від 15 вересня 2022 року в розмірі 55 000 дол. США.

Доводи відповідача про не отримання ним позики чи повернення ним суми позики позивачу в повному обсязі не заслуговують на увагу, оскільки судом у справі встановлено, що на час пред`явлення позову та виникнення спору оригінал Договору позики з розпискою позичальника про отримання суми позики, знаходився у позивача (позикодавця), що згідно з положеннями статті 545 ЦК України є одним із свідчень того, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

Аналогічні положення містяться й у статті 1051 ЦК України, згідно з якою позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Отже, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Згідно з частиною частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Жодними належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджено не отримання ним позики чи виконання зобов`язань перед позивачем. Відповідач, допитаний в судовому засіданні як свідок, показав, що документально передача коштів та двох автомобілів в рахунок боргу позивачу не оформлена. При цьому, показаннями свідків не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17 (провадження № 61-33033св18). Відтак суд не приймає до уваги покази свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового в розмірі 15 140 грн. 00 коп.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 15 вересня 2022 року в розмірі 55 000 (п`ятдесят п`ять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року.

Суддя О.О. Першко