Справа № 450/1770/20 Провадження № 4-с/450/17/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Качмар М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, покликаючись на те, що на виконанні в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України, ОСОБА_2 , перебуває виконавче провадження №63799885 з примусового виконання виконавчого листа №450/1770/20 від 17.11.2020 року, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області за результатами розгляду цивільної справи № 450/1770/20 (провадження №2/450/1263/20) про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., які підлягають індексації, щомісячно, починаючи з 16 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що постановою Мостиського ВДВС у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ на мене накладено штраф на користь ОСОБА_3 через заборгованість зі сплати аліментів. При зверненні до Мостиського ВДВС у Яворівському районі ЗМУМЮ для сплати заборгованості по сплаті аліментів та штрафу йому було повідомлено, що на все його нерухоме майно накладено арешт.

Стверджує, що ним було сплачено заборгованість зі сплати аліментів та штраф у повному розмірі. Повідомляє, що офіційно працевлаштований (довідка про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду), видана ФО-П ОСОБА_5 від 02.07.2024), що свідчить про можливість звернення стягнення на заробітну плату, тобто мною доведено інший спосіб забезпечення виконання рішення ніж звернення стягнення на майно боржника.

Однак, листом в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України, ОСОБА_2 № 16672 від 11.07.2024 року, мені було повідомлено, що відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника: у разі погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Вважає, що оскільки ним погашено заборгованість зі сплати аліментів та станом на 16.04.2024 року становить нуль гривень, а також те, що він офіційно працевлаштований, що свідчить про можливість звернення стягнення на заробітну плату, тобто ним доведено інший спосіб забезпечення виконання рішення ніж звернення стягнення на майно боржника, а також те, що за наявності арешту (обтяження) накладеного на його майно порушується право приватної власності, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому вважає, що бездіяльність в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України, ОСОБА_2 слід визнати неправомірною. Просить суд визнати бездіяльність в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України, ОСОБА_2 неправомірною та зобов`язати зняти арешт з нерухомого майна: житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,25 га, на якій він розташований, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:005:0009.

В судове засідання скаржник (боржник) ОСОБА_1 не з`явився, однак у скарзі заявив клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Представник Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду скарги, проте згідно ч.2 ст.450 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.12.2020 державним виконавцем Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Лутчин М. І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №63799885 з примусового виконання виконавчого листа №450/1770/20 від 17.11.2020 року, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області за результатами розгляду цивільної справи № 450/1770/20 про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліментів.

Як вбачається із матеріалів скарги, в межах даного виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все нерухоме майно боржника, оскільки вимоги виконавчого документа останнім не виконувались.

Згідно договору дарування житлового та земельної ділянки, посвідченого 10.08.2018 року приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області, ОСОБА_6 . ОСОБА_1 , є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,25 га, на якій він розташований, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:005:0009.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів проведеного 16.04.2024 в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України ОСОБА_2 при примусовому виконанні виконавчого листа №450/1770/20 від 17.11.2020 року, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області за результатами розгляду цивільної справи № 450/1770/20 (провадження №2/450/1263/20) про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 , аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн., які підлягають індексації, щомісячно, починаючи з 16 червня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття сукупній розмір заборгованості боржника по сплаті аліментів відповідно до вищевказаного виконавчого документа станом на 16.04.2024 становить нуль гривень.

Відповідно до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення, винагороду) виданої ФО-П ОСОБА_5 від 02.07.2024 ОСОБА_1 офіційно працевлаштований.

Згідно відповіді в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України, ОСОБА_2 № 16672 від 11.07.2024 року на заяву скаржника від 09.07.2024 щодо зняття арешту з нерухомого майна, скаржнику було повідомлено, що відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника: у разі погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Вважаючи бездіяльність в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України, ОСОБА_2 щодо не зняття арешту з нерухомого майна неправомірною, боржник ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

До передбачених законом обмежень у здійсненні права власності відносяться заходи примусового виконання судових рішень, які застосовуються в межах виконавчого провадження, в тому числі, арешт майна боржника, як складова звернення стягнення на майно боржника згідно Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Арешт майна - тимчасове позбавлення власника права користування та розпорядження майном, тривалість якого встановлюється вповноваженою особою у спосіб, визначений законодавством.

Аналізуючи наведені норми законодавства, суд вважає, що накладення арешту на майно боржника є винятковим заходом обмеження права власності фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням.

Відповідно до п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, крім іншого, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Таким чином, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження'' є одночасне настання двох юридичних фактів: 1) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів 2) можливість забезпечення виконання рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Законодавець передбачив імперативний обов`язок державного виконавця зняти арешт з усього майна (коштів) боржника або його частини за настання вищезазначеного складу юридичних фактів.

Відповідно до ч. 5ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою ст. 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Як встановлено судом, заборгованість зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ОСОБА_1 на даний час відсутня, що підтверджується відповідним розрахунком ДВС та не оспорюється учасниками справи.

Також ОСОБА_1 офіційно працевлаштований, що підтверджується довідкою про заробітну плату, що свідчить про можливість звернення стягнення на заробітну плату, тобто скаржником доведено інший спосіб забезпечення виконання рішення ніж звернення стягнення на майно божника.

Отже, прийняті державним виконавцем заходи у вигляді арешту майна боржника втратили свою актуальність та є такими, що порушують право власності скаржника на вільне розпорядження своїм майном.

Суд вважає, що після погашення заборгованості відсутні правові підстави для забезпечення виконання рішення та підстави вважати, що боржником буде допущено прострочення в майбутньому, а тому державний виконавець мав усі законні підстави для скасування арешту майна боржника.

Частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 , є обґрунтованою, а відтак бездіяльність в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України ОСОБА_2 , щодо не зняття арешту з нерухомого майна боржника у виконавчому провадженні ВП №63799885 слід визнати неправомірною та зобов`язати зняти арешт з нерухомого майна, а саме: житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,25 га, на якій він розташований, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:005:0009.

Керуючись ст.ст.258-260, 450-451 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України ОСОБА_2 - задоволити.

Визнати бездіяльність в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України ОСОБА_2 щодо не зняття арешту з нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,25 га, на якій він розташований, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:005:0009 - неправомірною.

Зобов`язати в.о. начальника Мостиського відділу державної виконавчої служби у Яворівському районі Львівської області ЗМУМЮ України ОСОБА_2 зняти арешт з нерухомого майна - житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки, площею 0,25 га, на якій він розташований, призначену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий №:01:005:0009 у виконавчому провадженні ВП №№63799885.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається через Пустомитівський районний суд Львівської області або безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

СуддяД. А. Кукса