Справа № 367/1847/23
Провадження №2/367/1337/2024
УХВАЛА

Іменем України

22 серпня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Яцуна А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені під час підготовчого судового засідання клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Дрозд І.В. про закриття провадження у справі, подане у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , про стягнення грошових коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , про стягнення грошових коштів за договором позики.

У судовому засіданні 22 серпня 2024 року представник відповідача ОСОБА_4 заявила клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України. Клопотання обґрунтувала тим, що як видно із долученої до позовної заяви копії договору позики від 27.02.2017, ОСОБА_3 , діючи як «Позикодавець», передала ОСОБА_1 яка діяла як «Позичальник», грошові кошти в сумі 459 000 гривень, що в еквіваленті складало 17 тисяч доларів США. ОСОБА_1 у даній справі звернулася з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за вказаним договором позики, при цьому вказує, що саме вона позичила ОСОБА_3 грошові кошти згідно договору позики від 27.02.2017. Оскільки, за твердженням представника відповідача, викладені у позові обставини суперечать змісту договору позики від 27.02.2017, остання просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 підтримали заявлене клопотання.

Позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 заперечили проти клопотання про закриття провадження у справі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Як видно із позовної заяви (з урахуванням заяви про зміну предмета позову), позивач ОСОБА_1 просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 27.02.2017 в розмірі 691 900 гривень, а також загальну суму сплаченого судового збору в розмірі 7724 гривні 20 копійок.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому потрібно надавати сутнісного, а не формального значення.

У статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предметом спору є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить постановити певне судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, неіснування (відсутність) предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України дає підстави для висновку, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутнім після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають низку передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема: шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (частина 1 статті 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя.

Відповідно до ч.1 ст.189 ЦПК України, завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи, що позивачкою пред`явлено позовні вимоги до відповідачів, питання, яке є предметом спору у даній справі, між сторонами не врегульоване, при цьому суд позбавлений можливості на даній стадії розгляду справи досліджувати докази та надавати їм оцінку, а тому суд вважає, що клопотання про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню, оскільки не встановлено, що спір між сторонами відсутній.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 255, 259-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Дрозд І.В. про закриття провадження у справі, поданого у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , про стягнення грошових коштів за договором позики.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Кравчук