Справа № 212/9007/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Козлова Д. О.,

за участю секретаря Пижик В. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, 3-я особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

за участі позивачки ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до суду із даним позовом, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дружина та чоловік, проживали в АДРЕСА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство й мати спільний бюджет. Однак ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Додавала, що з ОСОБА_4 позивачка познайомилась у травні 2011 року, з яким вони постійно зустрічались, кохаючи один одного, тому разом відпочивати та спільно проводили весь вільний час. Їх стосунки досягли рівня сімейних, тому у них виникли взаємні права та обов`язки відносно один одного, внаслідок чого вони удвох вирішили жити разом як одна сім`я, як дружила та чоловік. Отже, 20 червня 2023 року позивачка остаточно переїхала до його квартири по АДРЕСА_1 , де вони як дружина та чоловік мешкали до дня смерті ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . За час проживання однією сім`єю, як чоловіка та дружина, вони вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, робили спільні покупки, займалися благоустроєм житла, робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього вжитку. Додавала, що вона познайомила ОСОБА_4 зі своєю матір`ю ще у 2012 році та з того часу він підтримував із її матір`ю та іншими родичами позивачки постійний зв`язок. Також вказувала, що 07.08.2023 року її чоловік, ОСОБА_4 , був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_4 у зв`язку із повномасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України та був зарахований до особового складу в штурмовий підрозділ ЗСУ. Натомість, 11 січня 2024 року ОСОБА_4 , виконавши військовий обов`язок, в бою за Україну та її незалежність загинув 11 січня 2024 року поблизу населеного пункту Опитне Покровського району Донецької області, про що свідчить довідка про причину смерті та свідоцтво про смерть. Після загибелі ОСОБА_4 ОСОБА_1 узяла на себе усі витрати по його похованню та оформленню документів, пов`язаних із його смертю. Додавала, що сповіщення від 12.01.2024 року про загибель 11 січня 2024 року ОСОБА_4 під час ведення бойових дій поблизу населеного пункту Опитне Покровського району Донецької області було надіслано саме ОСОБА_1 , оскільки 26.05.2014 року чоловік позивачки, ОСОБА_4 , у обліково-послужній картці військовослужбовця визначив членом сім`ї саме ОСОБА_1 , як дружину. Крім того представниками ТЦК та СП позивачці були передані власні речі загиблого, мобільні телефони, одяг, банківські картки та інші особисті речі, а також нагороди та посвідчення до них. Крім того вказувала, що окрім неї у загиблого ОСОБА_4 інших близьких родичів та членів сім`ї немає, оскільки його батько, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , а мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Зазначала, шо після загибелі ОСОБА_4 через перенесений нервовий стрес вона з січня по червень 2024 року перебувала на стаціонарному лікуванні, в результаті чого їй була визначена інвалідність першої групи. Таким чином встановлення факту, що має юридичне значення, тобто встановлення факту проживання однією сім`єю загиблого ОСОБА_4 та позивачки, як чоловіка та жінка без реєстрації шлюбу, необхідне для оформлення спадщини, яка залишилась після смерті ОСОБА_4 , а також отримання виплат членам сім`ї загиблого військовослужбовця. Додавала, що вона 17 червня 2024 року зверталась до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку ухвалою суду від 9 вересня 2024 року було залишено без розгляду через наявність спору про право, внаслідок чого судом було рекомендовано вирішити спір шляхом подачі позову на загальних підставах. Таким чином, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 18 січня 2024 року, згідно із уточненими позовними вимогами просила суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з травня 2011 року та до 11 січня 2024 року.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14.10.2024 року було змінено процесуальний статус Міністерства оборони України з третьої сторони на відповідача.

Від представника Міноборони надійшов письмовий відзив та пояснення, де було зазначено, що вимоги ОСОБА_2 помилково заявлені в рамках позовного провадження, хоча повинні бути розглянуті в окремому провадженні за ст. 315 ЦПК України, тому не зрозуміло з ким із відповідачів виник спір у ОСОБА_2 . Також вказував, що військовослужбовець ОСОБА_4 загинув ІНФОРМАЦІЯ_8 , тому на той момент закон не передбачав категорію осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, як особу, яка проживала однією сім`єю з загиблим (загиблою), як чоловік та жінка без шлюбу, внаслідок чого ОСОБА_2 не має права на отримання такої виплати, оскільки позивачка за встановленими обставинами не набула прав подружжя, а факт, який вона просить встановити, не призводить для неї юридичних наслідків. Додавав, що ОСОБА_2 не довела перед судом належними та допустимими доказами факт спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також, що позивачка займалась організацією поховання загиблого ОСОБА_4 , тому не можна дійти висновку про наявність спільних обов`язків між ними саме як подружжя. Враховуючи наведе, просив суд в задоволенні позову ОСОБА_7 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити в повному обсязі.

Позивачка, ОСОБА_2 , та її представник, адвокат Мамедов А. Х., підтримуючи заявлені вимоги у повному обсязі та надавши пояснення аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, просили суд повністю задовольнити заявлені вимоги ОСОБА_2 . Крім того ОСОБА_2 у суді вказувала, що починаючи з травня 2011 року та до 7 серпня 2023 року вона мешкала як чоловік та дружина із ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 здебільшого у літню пору року зі своєю матір`ю та донькою, а також по АДРЕСА_1 здебільшого в зимню пору року разом із матір`ю ОСОБА_4 Вказувала, що ОСОБА_4 допомагав у вихованні її доньки, якій фактично замінив батька. До останнього вона спілкувалась із ОСОБА_4 по телефону, очкуючи його повернення додому. Так вказувала, що ОСОБА_4 спочатку направили на навчання до м. Новомосковськ, звідки направили на фронт на передову, де він приймав участь у бойових діях в складі штурмової бригади та під час виконання чергового завдання загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що її сповістили 12 січня 2024 року. Свого чоловіка вона поховала ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначала, що у ОСОБА_4 не залишилось рідних, оскільки батьки померли, а його рідний брат та племінник також загинули на фронті.

Представник позивачки, адвокат Мамедов А. Х., також вказував у судовому засіданні, що представники відповідача спочатку заявляли клопотання про залишення без розгляду заяви ОСОБА_2 в окремому проваджені, що було підтримано ухвалою суду від 9 вересня 2024 року, а зараз наполягають на необхідності розглядати таку справу в окремому провадженні, що свідчить про суперечливу поведінку представників Міноборони.

Представники Міноборони в судове засідання не з`явились повторно, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності.

Представники ІНФОРМАЦІЯ_9 до судового засідання не з`явились повторно та правом на подання письмових пояснень не скористались, будучи при цьому належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи.

Суд зауважує, що на підставі положень ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК, у даному випадку немає.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи та допитавши свідків, вважає заявлені вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України (далі - СК) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За абз. 5 п. 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

На підставі п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Натомість, суд зазначає, що спору з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця на теперішній час немає, що не заперечували представники Міноборони.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Отже, юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 січня 2024 року по справі № 560/17953/21.

Таким чином справи про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу із загиблим військовослужбовцем підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства незалежно від мети звернення до суду і наявності в заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень.

При цьому суд відхиляє посилання представника Міноборони на необхідність розгляду справи в порядку окремого провадження, враховуючи, що клопотання представника Міноборони Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області на підставі ухвали від 9 вересня 2024 року було задоволено та залишено без розгляду в окремому провадженні заяву ОСОБА_2 з аналогічними вимогами з посиланням на наявність спору про право, хоча при розгляді даної позовної заяви ОСОБА_2 представники відповідача вказують на відсутність предмету спору.

Таким чином враховуючи, що заяву ОСОБА_2 з аналогічними вимогами, заявлену в окремому провадженні, було залишено судом без розгляду за ухвалою від 9 вересня 2024 року, яка набула чинності, то суд дійшов переконання про необхідність вирішення заявлених ОСОБА_2 вимог у позовному провадженні з метою недопущення порушення її права на доступ до правосуддя.

Суд також зазначає, що в разі відсутності відмови у призначенні та виплаті заявнику одноразової грошової допомоги за загиблого військовослужбовця та відповідно спору про таке право, то суд повинен розглянути заяву про встановлення юридичного факту віднесення заявника до кола членів сім`ї загиблого військовослужбовця за правилами цивільного судочинства, оскільки за законом встановлення такого факту породжує юридичні наслідки; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати такий документ, що посвідчує даний факт; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16.

У цьому сенсі суд зауважує, що за ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в чинній редакції) до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили.

Таким чином суд відкидає посилання представника відповідача на те, що вставлення факту, який просить встановити суд позивачка, не призводить до виникнення для неї юридичних наслідків.

Суд по справі встановив, що зі свідоцтва про смерть, виданого Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 107 від 22 січня 2024 року, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер у віці 40 років в селі Опитне Покровського району Донецької області, що також підтверджується копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 22 січня 2024 року, а також довідкою про причину смерті та лікарського свідоцтва, з яких вбачається що причиною смерті ОСОБА_4 був перелам численних ділянок обох нижніх кінцівок та вибухова травма.

Відповідно до копії паспортного документа загиблого 11 січня 2024 року ОСОБА_4 (серія НОМЕР_1 ) вбачається, що останній був зареєстрований по АДРЕСА_1 із 3 вересня 2007 року.

Смерть батьків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 12 жовтня 2021 року, підтверджується копіями свідоцтв про смерть (серія НОМЕР_2 та серія НОМЕР_3 ) та свідоцтвом про народження ОСОБА_4 (серія НОМЕР_4 ) відповідно.

Судом при цьому було встановлено, що на підставі сповіщення від 12.01.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_9 саме позивачку, ОСОБА_2 , як дружину загиблого, було повідомлено про те, що її чоловік, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу н. п. Опитне Донецької області під час виконання бойового завдання щодо захисту Батьківщини, що є підставою для подання документів для призначення пенсії (допомоги) та надання пільг за законом.

На підставі акту про спільне проживання від 15.04.2024 року ТОВ «Вектор Центробуд» вбачається, що за свідченнями сусідів по будинку АДРЕСА_3 вбачається, що позивачка, ОСОБА_2 , мешкала разом однією родиною із ОСОБА_4 , як чоловік та дружина, у кв. 44 такого будинку починаючи з травня 2011 року до смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свідок ОСОБА_8 , будучи сусідкою позивачки, вказувала в суді, що біля 10 років до січня 2024 року спостерігала як ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проводили час разом, мешкали із батьками ОСОБА_4 в кв. АДРЕСА_4 . Додавала, що батьки ОСОБА_4 померли, після чого ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 стали мешкати за такою адресою постійно.

Свідок ОСОБА_9 , будучи сусідкою по будинку із ОСОБА_10 вказувала, що тривалий час мешкає по АДРЕСА_2 та біля 10 років до 2024 року спостерігала як здебільшого в літню пору року ОСОБА_2 , донька ОСОБА_10 , та ОСОБА_4 мешкали по АДРЕСА_2 , як чоловік та дружина. Додавала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 робили ремонт за такою адресою, де вели спільне господарство. Додавала, що в зимні місяці позивачка із ОСОБА_4 мешкали у нього в квартирі.

Свідок ОСОБА_10 , допитана в суді, вказувала, що ОСОБА_4 приходився чоловіком ОСОБА_2 , яка є донькою свідка, починаючи з травня 2011 року, додаючи, що половину часу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мешкали із нею по АДРЕСА_2 , а іншу частину мешкали у ОСОБА_4 в квартирі останнього разом із його матір`ю. Додавала, що донька мала із ОСОБА_4 взаємні права та обов`язки, піклувалися один про одного, вели спільний бюджет. Крім того після мобілізації ОСОБА_4 влітку проводжали в армію, допомагали йому грошима під час проходження ним навчання, а після відправки його на фронт, вже останній допомагав грошима своїй цивільній дружині, ОСОБА_2 , шляхом перерахування коштів на банківський рахунок свідка, бо у позивачки були заблоковані рахунки в банку. Вона до самої загибелі ОСОБА_4 спілкувалась із ним, підтримуючи теплі стосунки.

Свідок ОСОБА_11 вказувала суду, що вона є донькою ОСОБА_2 , яка мешкала як дружина та чоловік із ОСОБА_4 , протягом 13 років до загибелі його на фронті, якого свідок вважала своїм батьком, бо він із нею ходив на рибалку, допомагав у навчанні, а також опікувався як рідною донькою. Додавала, що вона мешкала із ОСОБА_2 та ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 , що вони проводжали на фронт ОСОБА_4 , з яким вона телефонним зв`язком підтримувала контакт до його загибелі на початку цього року.

Також на підставі копії нагород, переданих ОСОБА_2 внаслідок загибелі ОСОБА_4 , вбачається, що останній був 12.01.2024 року нагороджений «За заслугу перед містом» ІІІ Ступеня секретарем міської ради м. Кривий Ріг та був 12 грудня 2023 року нагороджений Всеукраїнським об`єднанням «Країна» медаллю Незламним героям Російсько-Української війни.

Факт несення ОСОБА_2 витрат на поховання ОСОБА_4 відповідно підтверджується актом № 775 від 18.01.2024 року про надання послуг з поховання військовослужбовця ОСОБА_4 на суму 25550 грн. та свідоцтвом про поховання ОСОБА_4 від 24 січня 2024 року.

Відповідно до відомостей з карткового рахунку банківської карти «Приватбанк», відкритої на ОСОБА_10 вбачається, що протягом грудня 2023 року на картковий рахунок останньої були перераховані грошові кошти за допомогою декількох переказів на загальну суму 86500 грн., чим підтверджуються доводи, наведені ОСОБА_2 та підтверджені показами свідка ОСОБА_10 щодо перерахунку ОСОБА_4 частини його грошового утримання як військового на рахунок матері позивачки.

Витрати на придбання меблів ОСОБА_2 підтверджуються чеком від 21.12.2023 року.

Також у судовому засіданні були оглянуті численна переписка з мобільного телефону позивачки, в якої вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 підтримували близькі стосунки як чоловік та дружина за період часу, коли він перебував у лавах ЗСУ.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 за довідкою МСЕК від 6 червня 2024 року отримала з 3 червня 2024 року першу групу інвалідності загального захворювання безстроково.

Таким чином судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності було встановлено, що позивачка, ОСОБА_1 , перебувала тривалий час у фактичних шлюбних відносинах із військовослужбовцем, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким вони спільно проживали разом в АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 , починаючи з 2011 року, будучи пов`язаними спільним побутом, маючи спільний бюджет та взаємні права й обов`язки, піклуючись один про одного, як дружина та чоловік.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов переконання, що в суді повною мірою було підтверджено факт того, що ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу разом із ОСОБА_4 , як чоловік та дружина, починаючи з травня 2011 року, оскільки вони фактично постійно мешкали разом та вели спільне господарство, маючи взаємні права та обов`язки, що засвідчує реальність їх сімейних відносин.

Отже, на підставі викладеного вмотивування позовна заява ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню судом.

Керуючись ст. 4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265 ЦПК, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, 3-я особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ІПН: НОМЕР_5 , зареєстрована в АДРЕСА_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина, в період з травня 2011 року до 11 січня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 31 жовтня 2024 року.

Суддя: Д. О. Козлов