Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

15 листопада 2024 року м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судових засідань Карпишиної К.С.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок залиття квартири,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач), у якому просить суд стягнути з відповідача 26826,00 грн - відшкодування майнової шкоди, завданої залиттям квартири, 10 000 грн - відшкодування моральної шкоди та вирішити питання розподілу судових витрат.

Позов обґрунтовано тим, що квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу, було залито з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , власником якої є відповідач. За результатами проведення обстеження квартири АДРЕСА_1 було складено акт № 1/24 про наслідки залиття житлового приміщення від 23.04.2024 року, акт огляду пошкоджень після залиття від 02.05.2024 та складено звіт про оцінку майнового збитку. Оскільки залиття квартири позивача відбулося внаслідок залиття з вище розташованої квартири, крім матеріальної шкоди завданої в результаті залиття квартири, позивачу та його матері, яка з ним проживає була завдана моральна шкода внаслідок пошкодження їхнього майна.

Ухвалою від 18 вересня 2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Відзив на позов не подав.

Заслухавши доводи представника позивача, викладені в позовній заяві, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - один із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статті 16 ЦК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України).

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди визначено у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, статтею 1166 ЦК України встановлено загальні правила відшкодування завданої особі недоговірної шкоди так званої «деліктної шкоди». Загальною підставою застосування до правовідносин із завдання шкоди вказаної статті є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим). Загальне правило вказаної статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, з урахуванням визначених господарсько-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності судочинства, позивач звільняється від обов`язку доказування вини відповідача у заподіянні шкоди.

Так, ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом в постановах від 27.05.2021 у справі №761/12945/19, від 01.04.2021 у справі № 464/5150/16-ц.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, на позивача покладається обов`язок доведення наявності шкоди, її розмір та причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і шкодою. На відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Отже, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам заподіювач шкоди, а позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (положення ст. ст. 317, 319, 322 ЦК України).

Частиною 1 ст. 386 ЦК України встановлено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з матеріалів справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серія ВМР №412240 від 23 квітня 2010 року.

Згідно відомостей з Єдиного демографічного реєстру відповідач ОСОБА_3 з 17.02.1997 року зареєстрований за адресою проживання: АДРЕСА_2 .

Отже, квартира відповідача знаходиться поверхом вище над квартирою позивача.

29 березня 2024 року сталося затоплення водою належної позивачу квартири з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 . Позивачем здійснено виклик аварійної служби, майстри обстежили квартиру.

За фактом залиття комісією ЖБК «Виноградар-2» було проведено обстеження та складено акт №1/24 від 23 квітня 2024 року.

Згідно акта від 23.04.2024 комісія встановила, що під час залиття в квартирі АДРЕСА_1 постраждала стеля та стіни в туалеті, ванній кімнаті, кухні та коридорі, відсутня електрика у ванній кімнаті. В результаті обстеження вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 виявлено: пошкодження труби в туалеті, а також відсутність заглушок на сантехніці після її зняття для ремонту. Причина залиття: прорив застарілої труби.

До акта №1/24 складеного комісією про наслідки залиття квартири долучено фото пошкоджень квартири позивача внаслідок залиття (додаток 1 до акта).

В судовому засіданні сторона позивача зазначила, що залиття почало відбуватися 29.03.2024 вночі (зокрема о 21:30 оглянуто місце прориву у квартирі АДРЕСА_2 та подано заявку сантехнікам на перекритті ремонт труби) та тривало до 30.03.2024 (12:30 год. приїхав відповідач, разом із сантехніком перекрили стояк, однак через відсутність заглушок почався потоп).

Відповідно до звіту № 58/24, складеного 13 травня 2024 року, розмір матеріальних збитків, завданих внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 становить 26826,00 грн.

З акта огляду пошкоджень (додаток 1 до звіту №58/24) після залиття кв. АДРЕСА_1 оцінювачем ОСОБА_4 виявлено наступні пошкодження: коридор 8,3 м?: патоки на поверхні, плями та часткове відшарування шпалер стін ~ 7,3 м?; патьоки на поверхні, плями та часткове відшарування шпалер стелі ~ 4,1 м?; розводи, часткове відшарування багетів стелі; не працює світильник стелі, залитий розподільчий короб; кухня 8,24 м?: патоки на поверхні, плями та часткове відшарування шпалер стін ~ 1,8 м?, патоки на поверхні, плями та часткове відшарування шпалер стелі ~ 1,2 м?; розводи, часткове відшарування багетів стелі; ванна 2,17 м?: патьоки на поверхні, плями та часткове відшарування шпалер стін ~ 1,1 м?; відшарування пінополістирольних плиток стелі ~ 1,7 м?; часткове відшарування багетів стелі; вбиральня 1,2 м?: патьоки на поверхні, плями та часткове відшарування шпалер стелі 1,0 м?; ?розводи, часткове відшарування багетів стелі.

Згідно із локальним кошторисом на будівельні роботи № 02-01-01 на ремонт оздоблення після залиття від 13 травня 2024 року зведений кошторисний розрахунок у сумі 26,826 тис. грн.

За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди і саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Також відповідачем не спростований вказаний у звіті розмір завданих залиттям збитків, тому беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача збитків, спричинених залиттям квартири, у розмірі 26 826,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст.27 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з правової позиції викладеної у п. п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. Розмір заявленої до стягнення моральної шкоди позивач обґрунтовує тим, що таке залиття погіршило нормальний розклад життя йому та його матері, спричинило нервову напругу, переживання, пов`язані з необхідністю проведення відновлювального ремонту квартири, витратою часу на проведення обстеження квартири для визначення розміру матеріального збитку, звернення до суду та за правовою допомогою, що завдає моральних страждань стороні позивача. Однак жодних доказів на підтвердження заявленого розміру моральної шкоди позивачем суду не подано.

Відтак враховуючи, що оскільки відшкодування моральної шкоди не залежить від відшкодування майнової шкоди та не пов`язане з розміром цього відшкодування, а також враховуючи відсутність будь-яких доказів на підтвердження заявленого розміру та характеру моральної шкоди, з урахуванням поданих у судовому засіданні пояснень представника позивача, суд дійшов висновку про відмову у стягненні з відповідача 10000,00 грн моральної шкоди за необґрунтованістю такої вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.1 ст. 141, п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 1212,00 грн, та витрати на проведення та складання звіту про оцінку збитків у розмірі 4000,00 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 5 212,00 грн.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок залиття квартири - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 26 826 (двадцять шість тисяч вісімсот двадцять шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 5 212 (п`ять тисяч двісті дванадцять) гривень 00 копійок.

У позовній вимозі про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 20.11.2024.

Суддя О.І. Якимець