Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/2046/24
Провадження № 2/644/1759/24
23.10.2024
РІШЕННЯ

іменем України

23.10.2024 Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в особі головуючого судді Шевченка С.В., за участю: позивача та його представника адвоката Кіслової О.О., секретаря Кузьміної Ю.С., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування Шевченківської селищної ради, про позбавлення батьківських прав

у с т а н о в и в :

У пред`явленому до суду позові ОСОБА_1 просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що з 19 вересня 2009 року він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу у них народилось двоє дітей. Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України 24.02.2022 Шевченківська громада Куп`янського району Харківської області було окуповано. Деокупація відбулася у вересні 2022 року. Відповідачка виїхала на територію рф і з того часу долею дітей не цікавиться, участі у їх вихованні та утриманні не приймає.

Третьою особою подано заяву у якій було викладене прохання про здійснення судового розгляду за відсутності представника органу опіки та піклування та прохання прийняти до уваги висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.

Відповідачка правом подання відзиву не скористалася, заяв, клопотань, суду не подавала. Через те, що місцезнаходження ОСОБА_2 є невідомим, остання про розгляд справи повідомлялася шляхом розміщення оголошенння на офіційному веб-порталі "Судова алада України".

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Розпорядженням Шевченківської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області № 181 від 27.02.2024 визначено місце проживання малолітніх дітей разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації Шевченківського ліцею № 1 від 13.02.2024 року протягом останніх років навчання у закладі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ними опікується їх батько ОСОБА_1 , спілкується з класним керівником та педагогами, цікавиться шкільним життям дітей, допомагає у навчанні, відвідує батьківські збори онлайн. Мати ОСОБА_2 контакту з класним керівником не підтримує, навчанням дітей не цікавиться.

Згідно інформації Комунального некомерційного підприємства «Шевченківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Шевченківської селищної ради від 20.02.2024 року вихованням дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 займається їх батько, він слідкує за станом їх здоров`я, звертався за медичною допомогою, здійснює догляд за дітьми.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повідомили, що ОСОБА_1 самостійно виховує двох своїх дітей, так як їх мати у вересні 2022 року разом з окупаційними військами виїхала на територію рф.

З наданого суду органом опіки та піклування Шевченківської селищної ради Куп`янського району Харківської області висновку від 26.04.2024 встановлено, що комісія, за результатами перевірки заяви ОСОБА_1 , встановила факт свідомого ухилення ОСОБА_2 від участі у вихованні дітей і дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

Судом також встановлено, що діти підтвердили той факт, що мати не цікавиться їх життям, не бере ніякої участі у їх житті, не спілкується з ними, що підтверджується їх письмовими заявами, які були складені у присутності представника органу опіки та піклування.

При вирішенні справи суд керується викладеним нижче джерелами права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (надалі по тексту - Конвенція) є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення цього пункту свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», заява № 31111/04, наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

У постановах Верховного Суду від 20.10.2020 року у справі №333/1013/17 та від 14.02.2019 у справі №377/128/18 міститься висновок відносно того, що суд зобов`язаний надати можливість дитині висловити свою думку при вирішенні питань, які її стосуються, і приділяти цій думці належну увагу.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів які стосуються її життя, зазначено, зокрема, у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18.12.2020 року у справі «Савіни проти України».

Таким чином, практична реалізація принципу «забезпечення якнайкращих інтересів дитини» вимагає в тому числі, і з`ясування судами думки дитини під час вирішення спорів, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Даний принцип був реалізований шляхом опитування дітей представниками служби у справах дітей.

Наразі між сторонами існує спір про належну реалізацію ОСОБА_7 батьківських обов`язків по вихованню дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі встановлених судом і зазначених вище обставин справи, а також приймаючи до уваги норми матеріального права національного законодавства, суд доходить висновку про доведеність ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей, яка свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а саме: не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі. При цьому судом не встановлено об`єктивних перешкод для реалізації відповідачкою своїх батьківських обов`язків.

Встановлені та наведені вище обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя, та відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Керуючись 10, 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 29.10.2024.

Суддя С.В. Шевченко