Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Цмур В.Р., у залі суду в м. Ужгород, у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом (повідомленням) сторін, цивільну справу за позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 6 ст. 268 ЦПК України 28.10.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.11.2024

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачки ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач зазначає, що 28.12.2009 р. ОСОБА_1 (Позивач), та ОСОБА_2 (Відповідач), уклали шлюб, який зареєстрував Ризький Пардаугавський відділ актів цивільного стану, актовий запис № 86.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 26 Договору між Україною та Латвійською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних, трудових та кримінальних справа У справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої подружжя було в момент подачі заяви Якщо подружжя має місце проживання на території другої Договірної Сторони, компетентні також установи

цієї Договірної Сторони.

Якщо на момент подання заяви про розірвання шлюбу один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - другої Договірної Сторони, і один з них проживає на території однієї, а другий - на території другої Договірної Сторони,застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_3 отримав 26.04.2013 року отримував посвідку на постійне проживання в Україні. Зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що 28.12.2009 р. ОСОБА_1 (Позивач), та ОСОБА_2 (Відповідач), уклали шлюб, який зареєстрував Ризький Пардаугавський відділ актів цивільного стану, актовий запис № 86.

Від цього шлюбу у сторін по справі є неповнолітня дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначає, що проте спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, а також на вирішення питань, що постають у їх сімейному житті, шлюбні відносини між ними припинені та спільне господарство не ведеться. Шлюб існує тільки формально.

Позивач вважає, що примирення між ним та відповідачем неможливе. Подальше спільне життя позивача і відповідача як подружжя і збереження шлюбу суперечило б його інтересам і моральним устоям суспільства. Тому прийнято рішення про розірвання шлюбу.

Позивач покликається на положення ст. 24, ч.3 ст. 105, ст. 110 СК України, ст. 51 Конституції України.

Позивач зазначає, що він не бажає продовжувати шлюбні стосунки з відповідачем. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем остаточно припинені. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушувати до примирення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Позивач категорично заперечує проти збереження шлюбу, та вважає, що примирення між ним та відповідачем неможливе. Строк для примирення просить не надавати.

Також позивач просить: справу розглянути без його участі, свої позовні вимоги підтримую в повному обсязі.

На підставі викладеного і згідно ст. ст. 104,105, 110-113 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 16 ЦК України та ст. ст. 175-177 ЦПК України, позивач просить суд: відкрити провадження у справі; розглянути справу за позовом про розірвання шлюбу, укладеного між Позивачем та Відповідачем в порядку спрощеного позовного провадження; розірвати шлюб, який уклали 28.12.2009 р. ОСОБА_1 (Позивач), та ОСОБА_2 (Відповідач), який зареєстрував Ризький Пардаугавський відділ актів цивільного стану, актовий запис № 86. 4. Судові витрати не стягувати. Додатки: докази сплати судового збору; копія свідоцтва про укладення шлюбу; копія свідоцтва про народження дитини; копія посвідки на проживання та коду ІНН позивача; заява про розгляд справи за відсутності Позивача та заочний розгляд справи; копія позовної заяви з додатками.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 вересня 2024 року, у справі відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, разом із тим у прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити за його відсутності. На адресу суду надіслано заяву від позивача про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить його задоволити.

Відповідач у судове засідання, не з`явилася, згідно наявної в матеріалах справи заяви, просить розглядати справу без її участі, позов визнає. Відповідач зазначає, що заперечує проти надання строку для примирення.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом

Водночас, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що 28.12.2009 р. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), уклали шлюб, який зареєстрував Ризький Пардаугавський відділ актів цивільного стану, актовий запис № 86, копія свідоцтва про одруження НОМЕР_1 28 грудня 2009 року наявна у матеріалах справи.

Від цього шлюбу у нас є неповнолітня дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копія свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 наявна в матеріалах справи.

Спору між батьками з приводу місця проживання дитини немає, у заяві про розгляд справи у відсутності відповідача заперечень із даного приводу не зазначає, відзиву на позовну заяву ним не подано. Позивач з такими вимогами не зверталась до суду.

Під час судового розгляду справи встановлено, що за твердженням позивача фактично шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, ведення між ними спільного господарства припинено.

Відповідач подала заяву в якій визнала позов, при цьому зазначила, що заперечує проти надання строку для примирення.

Відповідно до ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені уст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Суд констатує, що позивач та відповідач просили строку на примирення не надавати, також відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, визнала позов.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам, враховуючи визначену законом добровільність шлюбного союзу, а тому шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , слід розірвати.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181 ч.1, 183, 184, 185, 191 ч.1 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року та, керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 17, 43, 49, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 223,258, 262, 264, 265, 268, 273, 352, 280-289 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб укладений 28.12.2009 р. між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ), який зареєстрував Ризький Пардаугавський відділ актів цивільного стану, актовий запис № 86, розірвати.

Стягнути із відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ), на користь позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 Ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) 50% сплаченої ним при зверненні до суду із вказаним позовом суми судового збору, що становить 605,60 грн.

Повернути позивачу ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 Ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову 50 % сплаченого нею судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Позивач: ОСОБА_1 отримав 26.04.2013 року отримував посвідку на постійне проживання в Україні. Зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 : АДРЕСА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили у відповідності до ч. 2 ст. 115 СК України надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом згідно з ч. 3 ст. 115 СК України є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош