Провадження № 2/638/47/24
РІШЕННЯ
Іменем України
07 серпня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Тимченка А.М.,
за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа- приватний нотаріус ХМНО Ральченко Карина Юріївна, про встановлення факту спільного проживання, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа- приватний нотаріус ХМНО Ральченко Карина Юріївна, про встановлення факту спільного проживання, в якому просив суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 з лютого 1978 року в квартирі АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_2 з 1978 року фактично мешкав разом з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . Позивачем протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця, подано заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ральченко Карини Юріївни.
26 січня 2021 року приватним нотаріусом заведена спадкова справа №3/2021 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживала за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак приватний нотаріус Ральченко К.Ю. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_2 з огляду на наступне: спадкоємцем в день подачі заяви про видачу спадщини не надані документи на підтвердження родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем, копії рішення суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин або рішення суду, що набрало законної сили щодо встановлення факту проживання спадкоємця однією сією зі спадкодавцем.
Позивач зазначає, що він та померла ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю протягом останніх п`ятдесяти років, то відповідно до ч.2 ст.1258, ст.1264 Цивільного кодексу України, позивач є спадкоємицею четвертої черги після ОСОБА_3 . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлої немає.
Факт спільного проживання однією сім`є підтверджується ордер на житлове приміщення, свідоцтвом про право власності, технічним паспортом на квартиру, довідкою від 01.12.2006, довідкою з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 29.11.2016, довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.02.2021, довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 22.04.2021, договором-замовленням на організацію та проведення поховання №000653, актом КП «Ритуал» ХМР №003266, актом про сумісне проживання від 22.04.2021. Окрім цього, зазначені обставини справи можуть підтвердити свідки, спільні фотографії та квитанції про сплату комунальних послуг позивачем за всю квартиру, які останній сплачував самостійно та договори, які є доказами ведення спільного господарства та спільної участі у облаштуванні та благоустрої квартири АДРЕСА_1 .
Встановлення факту спільного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем позивачу необхідно для оформлення спадщини за померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 12 січня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних доказів на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Також ухвалою суду від 12 січня 2024 року витребувано у приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ральченко Карини Юріївни, належним чином завірену копію спадкової справи № 3/2021 заведеної за померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
26 січня 2024 року до суду надійшла копія спадкової справи № 3/2021 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , відкритої 26 січня 2021 року.
Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Цією ж ухвалою викликати для допиту як свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .
В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала та пояснила, що позивач проживав зі спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначила, що вони не проживали як чоловік та дружина, оскільки померла була вдовою брата позивача. Однак вони проживали з ОСОБА_3 разом, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, спільно утримували нерухоме майно. За таких обставин, позивач є спадкоємцем черги після ОСОБА_3 . Інших спадкоємців за заповітом чи за законом у померлої немає.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.
Заслухавши позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, заслухавши показання свідків, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець м. Люботин Харківської області, з 24 січня 1958 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 (а.с. 18).
Відповідно до Ордеру №38 на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , виданого 20 червня 1958 року, за вказаною адресою надано право на проживання сім`ї з 5 осіб: ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_11 (прізвище та ініціали осіб зазначено російською мовою) (а.с. 17).
20 квітня 1998 року військовою частиною НОМЕР_2 ОСОБА_2 та членам його сім`ї: ОСОБА_11 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , видано Свідоцтво про право власності на житло на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21).
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , були рідними братами, що підтверджується копіями Свідоцтва про народження № НОМЕР_3 від 25 жовтня 1955 року та Свідоцтва про народження від 18 червня 1949 року (а.с. 46-47).
ОСОБА_11 та ОСОБА_12 20 січня 1978 року у м. Харкові зареєстрували шлюб, про що складено актовий запис № 126, після реєстрації шлюбу прізвище дружини « ОСОБА_13 », що підтверджується копією Свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_4 від 20.01.1978 (а.с. 48).
ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_11 у м. Гаспра Ялтинського р-н АР Крим помер у віці 54 роки, про що складено актовий запис про смерть № 836 від 10.04.2004, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 (а.с. 49).
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тож, враховуючи, те що на момент смерті ОСОБА_11 був зареєстрований в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , разом з дружиною ОСОБА_3 , та остання не відмовилася від прийняття спадщини, з огляду на це ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину після свого померлого чоловіка.
Відповідно до Довідки №341 від 06.07.2004, виданої заст. командира в/ч НОМЕР_2 , ОСОБА_2 дійсно прописаний та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , склад сім`ї: ОСОБА_11 , 1937 р.н. сестра, ОСОБА_3 , 1957 р.н., також за вказаною адресою був прописаний і проживав з 26.01.1973 до дня смерті ОСОБА_11 , 1949 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с. 10).
Згідно з Довідкою від 01.12.2006, виданою Житлово-експлуатаційною дільницею № 22, за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані 3 особи, основний ОСОБА_2 , вдова ОСОБА_3 , 1957 р.н., сестра ОСОБА_11 , 1937 р.н. (а.с.10).
Відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 23.02.2021, станом на 22 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 13).
Аналогічна інформація відображена в Інформаційній довідці з Реєстру територіальної громади від 26.01.2021, яка міститься в матеріалах спадкової справи № 3/2021 (а.с. 51 зв.).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, про що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) складено актовий запис про смерть №20990 від 24 грудня 2020 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 22).
26 січня 2021 року ОСОБА_2 звернувся до до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Ральченко Карини Юріївни із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 39).
26 січня 2021 року приватним нотаріусом заведена спадкова справа №3/2021 до майна ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , що проживала за адресою: АДРЕСА_2 .
27 вересня 2021 року приватний нотаріус Ральченко К.Ю. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій ОСОБА_2 , якою відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Підставою для відмови стало те, що спадкоємцем в день подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину не надані документи на підтвердження родинних та інших відносин спадкоємця зі спадкодавцем, копії рішення суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин або рішення суду, що набрало законної сили щодо встановлення факту проживання спадкоємця однією сією зі спадкодавцем.
Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно з частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.
Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18 січня 2022 року у справі №640/6766/18).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).
Обов`язковою умовою є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню.
Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц вказано, що обов`язковими умовами для визнання особи членом сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Досліджені в судовому засіданні докази, зокрема довідки від 06.07.2004 та від 01.12.2006 свідчать про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були зареєстровані та проживали разом в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , співвласниками якої вони були.
Вирішуючи питання про проживання зазначених осіб саме однією сім`єю, зокрема ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, наявності взаємних прав та обов`язків як членів сім`ї, суд враховує наступне.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійсно проживали разом в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .
Допитані в судовому засіданні як свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 повідомили суду, що ОСОБА_2 проживав однією сім`єю із ОСОБА_3 за адресою квартири АДРЕСА_1 , оскільки після смерті чоловіка ОСОБА_3 - ОСОБА_11 , який є братом ОСОБА_2 залишилася вільна житлова площа. Вони вели спільний побут, проводили роботи з ремонту та благоустрію квартири за сумісні кошти.
Показання цих свідків суд вважає належними та допустимими, оскільки вони узгоджуються з іншими наявними в матеріалах справи доказами, не суперечать їм, взаємопов`язні та в сукупності з ними підтверджують обставини, на які в позовній заяві посилається позивач.
Також, окрім показів цих свідків, про те, що ОСОБА_2 проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 вказують спільні фотографії позивача зі спадкодавцем, квитанції про сплату комунальних послуг, що на переконання суду є доказом ведення спільного господарства та спільної участі у облаштуванні та благоустрої квартири АДРЕСА_1 .
Крім того судом враховано, що позивач є співвласником квартири, йому, як і померлій належить 1/2 квартири. Харківська міська рада будь-яких доказів щодо визнання частини квартири відумерлою спадщиною не надала, судових рішень з цього приводу не було.
Крім того, за час спільного проживання вони разом з відповідачем за спільні кошти робили в квартирі ремонт, займалися облаштуванням та благоустроєм квартири.
Крім того, суд враховує, що у ОСОБА_3 відсутні інші спадкоємці, що підтверджено матеріалами спадкової справи № 3/2021. Про наявність інших родичів у померлої також свідчить те, що саме позивач займався організацією поховання ОСОБА_3 , отримав медичну та юридичну документацію щодо смерті останньої.
З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що встановлені судом обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами, поза розумним сумнівом доводять наявність факту спільного проживання ОСОБА_2 однією сім`єю з ОСОБА_3 протягом періоду з 1978 року до смерті останньої, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 273, 274, 354 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа- приватний нотаріус ХМНО Ральченко Карина Юріївна, про встановлення факту спільного проживання - задовольнити.
Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживав однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з лютого 1978 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст складено 09.08.2024.

Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ,
відповідач - Харківська міська рада, адреса місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, 7, ,
третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ральченко Карина Юріївна, адреса місцезнаходження: м. Харків, 61202, пр-т Свободи Людвіга, 35.

Суддя А.М. Тимченко