УХВАЛА

30 липня 2024 року

м. Київ

справа № 523/18116/18

провадження № 61-10179ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 11 червня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Хімченко Руслан Олександрович, про визнання недійсним договору купівлі-продажу,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Хімченко Р. О., про визнання недійсним договору купівлі-продажу

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

18 травня 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Соловйов В. В. подав заяву, в якій просив поновити строк на подання доказів витрат на правничу допомогу та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 27 000 грн.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2023 року скасовано, поновлено представнику ОСОБА_2 - адвокату Соловйову В. В. строк на подання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені у суді першої інстанції у розмірі 27 000 гривень.

11 липня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду від 11 червня 2024 року у справі № 523/18116/18.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункти 8, 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги.

З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France»

від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року, § 37).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Таким чином процесуальним законом не передбачено оскарження в касаційному порядку ухвал суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат(пункт 13 частини першої статті 353 ЦПК України) та щодо відмови ухвалити додаткове рішення (пункт 20 частини першої статті 353 ЦПК України) і, відповідно, постанов апеляційного суду за результатами їх апеляційного перегляду.

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Помилкове зазначення в постанові апеляційного суду про можливість її касаційного оскарження не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Щодо посилань на заявниці на те, що нею подана апеляційна скарга на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 05 травня

2023 року і наразі вирішується питання про відкриття апеляційного провадження, то колегія суддів звертає увагу, що частиною четвертою статті 359 ЦПК України у випадку поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження передбачено зупинення дії рішення суду, на наявності якого ґрунтується оскаржена постанова апеляційного суду, а за результатами апеляційного перегляду може бути змінено розподіл судових витрат понесених в суді першої інстанції.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини першої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду

від 11 червня 2024 року у справі № 523/18116/18.

Копію ухвали разом із доданими до скарги документаминаправити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Шипович

О. М. Осіян

Є. В. Синельников