ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 621/2259/24 Головуючий суддя І інстанції Філіп`єва В. В.
Провадження № 22-ц/818/3949/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 12 вересня 2024 року, по цивільній справі № 621/2259/24, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс", інші учасники: первісний стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"; боржник ОСОБА_1 ; приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович, ТОВ "Кампсіс Лігал", про заміну сторони виконавчого провадження,

в с т а н о в и в :

Представник ТОВ "Дебт Форс" у червні 2024 року звернувся до суду з заявою, в якій просить суд замінити вибулого стягувача ТОВ "Вердікт Капітал" у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого напису № 16677 вчиненого 16.11.2021 року приватним нотаріусом Сазоновою Оленою Миколаївною, про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь стягувача заборгованості за договором кредиту.

В обґрунтування заяви зазначено, що на виконанні у приватного виконавця Д. Кудряшова перебуває виконавче провадження №67933286, відкрите на підставі виконавчого напису №16677, вчиненого 16.11.2021 року приватним нотаріусом О. Сазоновою про стягнення боргу з боржника Т.Сінельнікової на користь ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" заборгованості за договором кредиту. Станом на дату подачі заяви виконавче провадження №67933286 відкрите.

15.02.2023 року між ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (Первісним стягувачем) та ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС" було укладено Договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги, відповідно до якого ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" відступило ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС", а ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №630435666.

21.05.2024 року між ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС" та ТОВ "ДЕБТ ФОРС" (Заявником) було укладено Договір №21-05/24 (К) про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "КАМПСІС ФІНАНС" відступило ТОВ "ДЕБТ ФОРС", а ТОВ "ДЕБТ ФОРС" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №630435666.

Враховуючи наявність нескасованого виконавчого напису та відкритого виконавчого провадження заявник просить замінити вибулого стягувача на його правонаступника та розглянути справу без участі представника заявника.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 12 вересня 2024 року у задоволенні заяви Товариству з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - відмовлено в повному обсязі.

Суд першої інстанції вказав, що на підставі вищевказаних договорів про відступлення прав вимоги ТОВ "Дебт Форс" набуло права вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором.

Проте, як встановлено судом, рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного Банку України від 28.06.2024 року анульовано ТОВ "Дебт Форс" ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом здійснювати діяльність з надання таких фінансових послуг, як надання коштів та банківських металів у кредит, факторинг.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його заяву.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у приватного виконавця Кудряшова Д.В. перебуває виконавче провадження №67933286 зі стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором №630435666 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» відкрите на підставі виконавчого напису ;16677 вчиненого 16.11.2021 року приватним нотаріусом Сазоновою О.М.

Вказує, що ТОВ «ФК «ПОІНТ» 28 травня 2020 року отримало свідоцтво про реєстрацію фінансової установи серії НОМЕР_1 .

За заявою ТОВ «Дебт Фор» рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг НБУ від 28.06.2024 року анульовано ТОВ «Дебт Форс» ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом здійснювати діяльність з надання таких фінансових послуг, як надання коштів та банківських металів у кредит, факторинг.

Вказує, що з матеріалів справи вбачається, що договір відступлення права вимоги, за яким відступлене право вимоги за кредитним договором, є саме договором цесії і в ньому відсутні жодні ознаки договору факторингу.

Відтак, станом на дату укладення договору про відступлення права вимоги відомості щодо ТОВ «Дебт Форс» були внесені до державного реєстру фінансових установи та було чинним і не відкликаним свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Дебт Форс».

Окрім цього, ТОВ «Дебт Форс» могло бути стороною договору відступлення права вимоги навіть без наявності діючого свідоцтва про реєстрацію фінансової установи.

У протилежному ж випадку правонаступник стягувача сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку ст. 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

До суду апеляційної інстанції учасники справи, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися. Клопотань щодо відкладення розгляду справи від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції уважав за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі частини другої статті 372 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» необхідно задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаними мотивами, які були наведені судом на обґрунтування відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача, з наступних причин.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, положеннями ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16.11.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу О. Сазоновою вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №16677 про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованості за кредитним договором №630435666 від 29.06.2016 року, укладеним з Акціонерним товариством "Альфа-Банк" в загальній сумі 47727,76 гривень (а.с. 5).

22.12.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Дмитра Вячеславовича відкрито виконавче провадження №67933286 на підставі виконавчого напису №16677 від 16.11.2021 року (а.с. 6-7, 8-9).

15.02.2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Кампсіс Фінанс" було укладено договір №15-02/23 про відступлення (купівлю продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Кампсіс Фінанс", а ТОВ "Капсіс Фінанс" набуло право вимоги за кредитним договором №630622098 від 17.05.2017 року (а.с. 15-19).

21.05.2024 року між ТОВ "Кампсіс Фінанс" та ТОВ "Дебт Форс" (Заявником) було укладено Договір №21-05/24(К) про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Кампсіс Фінанс" відступило, а ТОВ "Дебт Форс" набуло право вимоги за кредитним договором №630435666 від 29.06.2016 року (а.с. 20-22, 23).

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із частинами першою-другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із системного аналізу цих норм, зокрема пунктів 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги (див. постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі № 344/14408/15-ц, від 29 червня 2022 року у справі № 2-2830/10).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача за виконавчим листом відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №21383/2010.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання (див. висновки Верховного Суду у постановах від 25 червня 2019 року у справі №910/10031/13, від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17).

У постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 Велика Палата Верховного Суду зазначила (пункти 27-130), що реалізація процесуального правонаступництва повинна мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

У п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що факторинг є кредитною операцією.

Отже, за змістом ст. 1077 ЦК України та п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» за договором факторингу відбувається уступка вимоги з одночасним фінансуванням фактором клієнта (його кредитуванням), і тому така діяльність є ліцензованою.

При цьому відступлення права вимоги (цесія) це правочин, який закріплює перехід права на стягнення боргу з боржника. Він не є окремим видом договору та може мати вигляд договору купівлі-продажу, міни чи дарування.

Отже, істотною відмінністю між вказаними договорами є умови про фінансування фактором свого клієнта в обмін на отримання права вимоги до боржника.

Суд першої інстанції у контексті вказаних норм матеріального права всупереч вимог ст. 89 ЦПК України помилково не звернув уваги та не з`ясував, що за змістом п.п. 1.1-1.3 згаданого договору від 21.05.2024 відбулося передача права вимоги без фінансування первісного кредитора новим кредитором, тобто за своєю правовою природою це є договір цесії, а не факторингу, а тому він не потребував ліцензування (а.с .20).

Крім того, суд не взяв до уваги, що відповідно до п. 5.2 вказаного договору купівлі-продажу права вимоги від 21 травня 2024 року права вимоги вважаються відступленими (переданими) до нового кредитора в день належного підписання сторонами Акту прийома-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді (а.с. 20 на звороті).

Згідно до наданого до суду першої інстанції копії витягу від 21.05.2024 з реєстру боржників заборгованість за договором кредиту номер №630435666, який рахується за ОСОБА_3 на загальну суму 50211,68 грн. була передана 21 травня 2024 року в результаті підписання представниками сторін вказаного договору відповідного реєстру боржників (а.с. 21).

Тому правонаступництво у зобов`язальних відносинах відбулося в результаті вищевказаного договору від 21.05.2024 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого у той же день ТОВ "Кампсіс Фінанс" відступило, а ТОВ "Дебт Форс" набуло право вимоги за кредитним договором №630435666 від 29.06.2016 року, у той же день. А отже наступне позбавлення ліцензії на укладання договору факторингу за рішенням Комітету НБУ від 28 червня 2024 року не вплинула на обсяг прав нового кредитора.

Отже, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого провадження у даних правовідносинах, оскільки такий висновок повністю спростовується встановленими судом обставинами справи, які повністю знайшли своє підтвердження під час перегляду справи апеляційним судом.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання судового рішення, при цьому реалізувати право на примусове стягнення сум визначених судовим рішенням можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні.

Таким чином, відповідно до вимог ч.5 ст. 442 ЦПК України, суд замінює стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» правонаступником ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні №67933286 по примусовому виконанні виконавчого напису №16677 від 16.11.2021, оскільки на момент звернення товариства до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, виконавче провадження не закрито та не закінчено.

Колегія апеляційного суду вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що внаслідок анулювання рішенням Комітету з питань нагляду та регулювання діяльності ринків небанківських фінансових послуг Національного Банку України від 28 червня 2024 року ліцензії ТОВ «Дебт Форс» на діяльність фінансової компанії з правом здійснювати діяльність з надання таких фінансових послуг, як надання коштів та банківських металів у кредит, факторинг, відсутні підстави для задоволення заяви про заміну стягувача з урахуванням наступного.

Так, при укладені між первісним кредитором та правонаступниками, останнім з яких є ТОВ «Дебт Форс», договори про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги не оспорювалися, недійсними не визнавалися, а отже є дійсними і підлягають виконанню.

Жодних доказів, на підтвердження визнання договорів про відступлення прав вимоги за кредитним договором №630435666 недійсними чи оскарження боржником таких договорів у судовому порядку матеріали справи не містять.

Ураховуючи наведене, ухвала суду першої інстанції не може вважатись такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим наявні визначені у п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підстави для її скасування з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження з наведених вище мотивів.

Керуючись ст. 367, 368, ст.374, ст. 376, 381-384, 386, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - задовольнити.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 12 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс", інші учасники: первісний стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал"; боржник ОСОБА_1 ; приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович, ТОВ "Кампсіс Лігал", про заміну сторони виконавчого провадження- задовольнити.

Замінити стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (, місце знаходження вул.Харківське шосе, 201/203, літера 2А, офіс 602, місто Київ, 02121) у виконавчому провадженні відкритому на підставі виконавчого напису №16677 вчиненого 16.11.2021 року приватним нотаріусом Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення боргу з боржника, яким є ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Повний текст судового рішення складений 02 грудня 2024 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук