Справа № 203/2585/24
Провадження № 2/0203/1211/2024
31.07.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Пархоменко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -
21 травня 2024 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що з 21 вересня 2012 року позивачка та відповідач перебували у шлюбі, який заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Судовим наказом Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2022 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, у малолітнього сина почались проблеми із зором, у зв`язку з чим позивачка несе додаткові витрати. Загальна сума понесених витрат на лікування малолітнього сина склала 7 000 грн. Таким чином позивачка просить суд стягнути з відповідача половину розміру понесених нею додаткових витрат на лікування спільної дитини у розмірі 3 500 грн. (а.с.1-5)
Після надходження з Єдиного державного демографічного реєстру відповіді щодо зареєстрованого місця проживання відповідача фізичної особи ОСОБА_2 (а.с.21), ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 травня 2024 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.22)
Позивачка у судові засідання не з`явилась, до суду надала заяву, в якій зазначила, що просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.33)
Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не находив. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу судових повісток та СМС повідомлень. (а.с.а.с.23, 25, 29, 31) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив. До суду повернулось рекомендоване повідомлення про отримання конверта відповідачем. (а.с.26)
З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 21 вересня 2012 року. Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2023 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с.10)
Від шлюбу сторони мають дитину, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Дніпропетровським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 07 грудня 2016 року, актовий запис № 245. (а.с.11)
Згідно судового наказу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 листопада 2022 року з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29 вересня 2022 року до досягнення дитиною повноліття. (а.с.9)
Згідно виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22 вересня 2023 року малолітньому ОСОБА_3 було встановлено діагноз: астигматиз гіперметропичний складний обох очей, амбліопія рефракційна правого ока середнього ступеня. (а.с.12)
Відповідно до копій консультаційних висновків офтальмолога, копій рецептів на окуляри та фіскальних чеків оплати вартості, малолітньому ОСОБА_3 були підібрані окуляри та діоптрії до них, проведена консультація лікаря та призначено коригуюче лікування, загальна сума понесених витрат склала 7 000 грн.(а.с.а.с.13-15, 17-19)
Частинами першою-третьою ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Положеннями ст.ст.180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).
Сімейне законодавство України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Верховний Суд у постанові від 14 січня 2019 року винесеній у справі № 751/4312/16-ц зауважив, що до таких особливих обставин закон відносить, зокрема, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Частиною 2 ст.185 СК України визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
Позивачкою заявлені вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на лікування дитини, які викликані особливим обставинами, а саме проблеми із зором.
Як зазначено у п.18 постанови Пленуму Верховного суду № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, законодавець пов`язує факт виникнення додаткових витрат з особливими обставинами, викликаними хворобою дитини, розвитком її здібностей тощо.
Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами, наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Тобто, не тільки факт понесення додаткових витрат на дитину має бути документально підтверджений, а й необхідність у них, а також має прослідковуватись причинно-наслідковий зв`язок між доказами понесених витрат.
Суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки про стягнення з відповідача 50 % додаткових витрат, оскільки їх наявність та розмір повністю підтверджуються письмовими доказами, а саме: копією виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 22 вересня 2023 року, копією медичної офтальмологічної карти, копіями рецептів на окуляри від 05 травня 2023 року та від 24 серпня 2023 року, копіями фіскальних чеків на оплату вартості на загальну суму 7 000 грн.
Відповідно до ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.
Таким чином, судом встановлено, що витрати, які позивачка просить стягнути з відповідача є додатковими витратами у розумінні положень ст.185 СК України, відтак 50 % з них підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.
При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України суд ви-ходить з того, що оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, тому згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.141, 180, 181, 185 СК України, ст.ст.12, 81, 141, 247, 263-265, 280-282, 352, 354, 367 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ) додаткові витрати на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст.273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя С.В. Єдаменко