Дата документу 29.10.2024Справа № 554/5354/24
Провадження № 2/554/4317/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді - Материнко М.О.

з участю секретаря судового засідання Литвин А.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтави цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтава ради в особі представника ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

До Октябрського районного суду міста Полтави надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтава ради в особі представника ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди

В обгрунтуванні посилається на те, що Заочним рішенням Октябрського райсуду м. Полтава, справа 554/8228/21 від 25.05.22, за позовом Управління соцзахисту населення виконкому Шевченківської райради у м. Полтава (далі Відповідач) до позивача порушено судові дії щодо стягнення коштів у розмірі 3037 грн. 58 коп. якби з переплати позивачу житлової субсидії з ненаданням позивачем змін в документах для її оформлення. Цим же судом ухвалено заочне рішення про стягнення 3037 грн.58 коп та 2102 грн.00 коп судового збору на користь Держави. Повісток,повідомлень, щодо участі в судовому засіданні позивач не отримував, про винесення заочного рішення суду дізнався тільки після звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 , від держвиконавця ОСОБА_3 , який вів виконавче провадження. Він і повідомив позивача про причину арешту коштів на банківських картках.А від нотаріуса, де япозивач оформляв право власності на спадщину - про те, що він включений в Держреєстр боржників,і з цієї причини нотаріус відмовив у своїх послугах. Негайно, після того як позивач дізнався від держвиконавця, про існування рішення суду,щодо стягнення коштів, арешту банківських карток, відмови нотаріуса, звернувся до Октябрського райсуду м.Полтава,з метою ознайомлення з вказаним рішенням. Ознайомився з повним текстом і матеріалами справи тільки 22.06.23 .Відповідно лише з цього числа позивачу стало відомо про суть ситуації що виникла. Що стосується заперечень проти позовних вимог, то вони були викладені в заяві про перегляд заочного рішення вх.N?42630 від 04.07.24,яка є в матеріалах справи, що вище зазначена.

Відповідач двічі не з?являвся на призначені дати засідань суду.. А тільки 27.11.23, після в трете призначеного засідання суду була прийнята Ухвала щодо залишення заяви про перегляд заочного рішення по цивільній справі 554/8228/21 без задоволення. Через неявку відповідача, позивачу , інваліду 2-ої групи з онкозахворюванням, доводилось двічі доставатися до суду та нотаріуса з с.Андріївка Полтавського р/ну Полтавської обл. 20 км в одну сторону), де позивач в той час проживав. Відповідач не повідомляв заздалегідь про перенесення засідання суду. Це викликало додаткові фінансові витрати.

Після цього, що вище викладено, позивачу довелося звернутися до Полтавського Апеляційного суду м. Полтава, так, як переплата субсидії була утворена з вини соціальної служби, і це призвело до штучного втягнення боргу у сумі (разом з судовим збором) 5139 грн.58 коп. Така сума для пенсіонера-інваліда є значною, і зводить існування до злиднів, неможливості придбавати навіть простих недорогих ліків.

Позивач посив суд стягнути з Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтава ради на його користь моральну шкоду в сумі 10,000 грн.

Ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави відкрито спрощене позовне провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтава ради в особі представника ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди.

Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час, в судове засідання не з`явився.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За таких обставин, суд, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, дійшов висновку про можливість ухвалення заочного рішення у справі, про що постановлено ухвалу.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно проаналізувавши наявні докази, приходить до наступного висновку.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як слідує зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом.

Згідно пункту 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Також, у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц вказала, що виходячи з положень статей16і23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Ураховуючи те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, на які посилався позивач, як на підставу відшкодування моральної шкоди, суд доходить до висновку про відсутність підстав для її відшкодування.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 2-5, 76-81, 141, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтава ради в особі представника ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Повний текст рішення складено 04.11.2024 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,тел. НОМЕР_2

Відповідач: Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтава ради в особі представника ОСОБА_2 ЄДРОПОУ 03 195 317, АДРЕСА_2 E- mail rj ІНФОРМАЦІЯ_2 тел.68-11-46

Суддя М.О. Материнко