Номер провадження 2/754/2366/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне, виготовлено 31.07.2024)

31 липня 2024 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя О. Грегуль, секретар судового засідання І. Вакуленко, справа № 754/18047/21

Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські Електромережі» - позивач

ОСОБА_1 - відповідач

ОСОБА_2 - третя особа 1

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС,АЙ» - третя особа 2

Вимоги позивача: відшкодування збитків

Дуднік-Дубіняка Д.І. і Кирищук В.П. - адвокати позивача

Снігур В.М. - адвокат відповідача

ВСТАНОВИВ:

Позивачем подано позов про відшкодування збитків.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2022 у справі № 754/18047/21 (суддя Таран Н.Г.) залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.12.2022 позовні вимоги залишено без задоволення.

Постановою Верховного Суду від 17.01.2024 скасовано заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2022 у справі № 754/18047/21 (суддя Таран Н.Г.) і постанову Київського апеляційного суду від 22.12.2022, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду першої інстанції від 21.02.2024 прийнято справу № 754/18047/21 до свого провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 08.04.2024 у справі № 754/18047/21 прийнято заяву позивача про зміну предмету позовних вимог щодо кола відповідачів та в якій позивач просить: 1) стягнути з відповідача 1 на користь позивача 683424,15 грн. - збитків; 2) Стягнути з відповідача 2 на користь позивача 130000 грн. - збитків.

На виконання внесеної до протоколу судового засідання ухвали суду від 08.04.2024 у справі № 754/18047/21 ухвалою суду від 08.04.2024 у справі № 754/18047/21 обом відповідачам визначено строк на подання відзиву на нові позовні вимоги визначені у заяві про зміну предмету позовних вимог щодо кола відповідачів.

Ухвалою суду від 01.05.2024 у справі № 754/18047/21 витребувано докази.

Ухвалою суду від 05.06.2024 у справі № 754/18047/21закрито провадження у справі № 754/18047/21 в частині позовних вимог ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС,АЙ» та залучено ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС,АЙ» до участі у справі № 754/18047/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Внесеною до протоколу судового засідання ухвалою суду від 03.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу № 754/18047/21 до розгляду по суті.

Про час і місце підготовчого провадження всі учасники справи повідомлялись належним чином через повідомлені і доступні суду засоби зв`язку відповідно: поштою, електронною поштою, SMS, додаток «Дія», під розписку (сторона позивача), а також інформація про рух справи розміщується на офіційному сайті суду і є загальнодоступною.

У судовому засіданні позивач (адвокат Дуднік-Дубіняк Д.І.) позов підтримав і не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача і третіх осіб.

Сторона відповідача і обидві треті особи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надали.

Стороною відповідача (адвокат Снігур В.М.) подано заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного і ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для проведення підготовчого провадження за відсутності сторони відповідача і обох третіх осіб.

Вислухавши позивача (адвокат Дуднік-Дубіняк Д.І.), дослідивши матеріали справи, суд у підготовчому провадженні встановив наступне.

12.06.2021 біля 09:00 год. відповідач керуючи ТЗ КАМАЗ р. н. НОМЕР_1 за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 1 за допомогою буксирувального кріплення здійснював буксирування ТЗ ГАЗ 66 р. н. НОМЕР_2 . Під час буксирування сталося розривання буксирувального кріплення, що призвело до зіткнення буксирувального ТЗ з анкерно-кутовою опорою лінії 110 КВТ, механічного пошкодження останньої її падіння та обриву високовольтної лінії електропередач.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2021 у справі № 754/9621/21 (суддя Гринчак О.І.) закрито провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно відповідача у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення із-за неправильної кваліфікації дій водія, а саме, що водій здійснював буксирування ТЗ, а не перевезення вантажу.

При новому розгляді справі на виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надійшов лист РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві від 27.06.2024 № 31/266594/1 та яким повідомлено, що 11.10.2007 на ім`я ОСОБА_2 (третя особа 1) зареєстровано на праві власності ТЗ КАМАЗ р. н. НОМЕР_1 і станом на 27.06.2024 ОСОБА_2 (третя особа 1) є актуальним власником. 23.04.2021 в ТСЦ № 8045 за заявою власника ОСОБА_2 (третя особа 1) надано право користування вказаним ТЗ ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) з видачею тимчасового реєстраційного талону серія НОМЕР_4 . Потім 06.04.2023 в ТСЦ № 8048 за заявою власника ОСОБА_2 (третя особа 1) право користування вказаним ТЗ надано ПП «Євродрайв».

Також при новому розгляді справі на виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надійшов лист МТСБУ № 9-03/21032 від 15.05.2024 з додатками та відповідно до яких у період з 04.09.2020 по 03.09.2021 цивільно-правова відповідальність водія ТЗ КАМАЗ р. н. НОМЕР_1 була застрахована ТДВ «СК «Ю.ЕС,АЙ» (третя особа 2) з франшизою 0, лімітом страхової суми за шкоду майну 130000 грн..

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до мотивувальної частини постанови Верховного Суду від 17.01.2024 у справі № 754/18047/21 судом касаційної інстанції встановлені фактичні обставини справи: «Суди встановили, що ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» є оператором системи розподілу електричної енергії та здійснює господарську діяльність з надання послуг з розподілу електричної енергії на підставі ліцензії, виданої постановою НКРЕКП від 13 листопада 2018 року № 1411, згідно з додатком до якої місцем провадження ліцензованої діяльності з розподілу електричної енергії ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» є, зокрема, територія м. Києва. ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» на праві власності належить повітряна лінія електропередавання напругою 110 кВ ТЕЦ-6 - Лівобережна № 1, 2, інвентарний номер 6, до складу якої належать анкерно-кутові опори, що територіально розташовані за адресою: вул. Пухівська, 1, Деснянський район, м. Київ , що підтверджується паспортом повітряної лінії електропередавання та довідкою про балансову належність. 12 червня 2021 року сталася ДТП за участю автомобіля, яким керував ОСОБА_1 , внаслідок якої анкерно-кутова опора № 4 повітряної лінії електропередавання 110 кВ ТЕЦ-6 - Лівобережна № 1, 2 зазнала значних пошкоджень та впала на проїзну частину дороги. Відповідно до протоколу про адміністративне порушення від 12 червня 2021 року серії АБ № 221138 о 09 год 00 хв 12 червня 2021 року на вул. Пухівська, 1 в м. Києві водій ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_5 , не впевнився в безпечності буксирувального кріплення, що призвело до розриву кріплення та зіткнення буксированого транспортного засобу з анкерно-кутовою опорою лінії 110 кВ. Указане призвело до механічного пошкодження опори та як наслідок її падіння і обриву високовольтної лінії електропередач. Власником транспортного засобу «КАМАЗ», державний номерний знак НОМЕР_5 є ОСОБА_2 .. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 06 липня 2021 року в справі № 754/9621/21 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Для проведення ремонту пошкодженої повітряної лінії електропередач та заміни анкерно-кутової опори позивач уклав з ТОВ «Енерготехнології» договір підряду від 15 липня 2021 року № 3400-21, згідно з умовами якого проведено будівельно-монтажні роботи. Вказане підтверджується актом № 1 приймання виконаних будівельних робіт від 20 липня 2021 року до договору підряду. Оплата вартості виконаних будівельних робіт згідно з договором підряду підтверджується платіжним дорученням від 16 липня 2021 року № 2117823 на суму 495 425,20 грн і платіжним дорученням від 05 серпня 2021 року № 2136751 на суму 317 998,95 грн. Загальний розмір збитків ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» становить 813 424,15 грн.».

Згідно ст. 1166, 1172, 1187. 1188 ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. 1. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. 2. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. 3. Підприємницькі товариства, кооперативи відшкодовують шкоду, завдану їхнім учасником (членом) під час здійснення ним підприємницької або іншої діяльності від імені товариства чи кооперативу. 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 3. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. 4. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 5. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, 4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, 71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 04.03.2020 у справі № 331/6395/18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик відповідача за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому законом. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна від 24.11.2003 №142/5/2092). Якщо для відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-760цс15.

Згідно п. 9.1. ст. 9, п. 36.2. і п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 № 1961-IV, 9.1. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. 36.5. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачем на відновлення анкерно-кутової опори виплачено 495425,20 грн. (платіжне доручення № 217823 від 16.07.2021) + 317998,95 грн. (платіжне доручення № 2136751 від 03.08.2021) = 813424,15 грн..

Вартість ремонту/відновлення на суму 813424,15 грн. визначена кошторисом ТОВ «Енерготехнологія» і актом № 1 приймання виконаних робіт за липень 2021, що ніким і нічим не спростовувалось.

Згідно ч. 1, ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.06.2020 у справі № 757/1782/18: «Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість. За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.».

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 12.08.2021 у справі № 438/1673/13-ц: «Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.».

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Практика ЄСПЛ виходить з того, що реалізовуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення ЄСПЛ від 16.12.1992 у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції).

ЄСПЛ підкреслив, що право на доступ до суду є невід`ємним аспектом гарантій, закріплених у Європейській конвенції з прав людини, посилаючись на принципи верховенства права та уникнення свавілля, які лежать в основі багатьох Конвенції. Можливі обмеження вищезазначеного права не повинні обмежувати доступ, наданий особі, таким чином або в такому обсязі, щоб була порушена сама суть права. Так, ЄСПЛ зазначив, що, застосовуючи процесуальні норми, суди повинні уникати надмірного формалізму, який би зашкодив справедливості розгляду.

Будь-яких конкретних правових та беззаперечних доказів, що на момент ДТП відповідач керував ТЗ КАМАЗ р. н. НОМЕР_1 , як джерелом підвищеної небезпеки з непередбачених законом підстав або на момент ДТП відповідач перебував з іншою особою в розумінні ст. 1172 ЦК України в трудових/договірних правовідносинах, або що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого в розумінні ч. 5 ст. 1187 ЦК України, або будь-яких інших конкретних доказів, які б повністю чи частково звільняли відповідача від відповідальності за заподіяні збитки, як водія джерела підвищеної небезпеки, суду не надано.

На час вирішення спору суду не надано доказів звернення позивача з будь-якими вимогами до третьої особи 2 і що ця можливість втрачена.

З урахуванням викладено суд вважає позовні вимоги по відношенню до відповідача про стягнення 813424,15 грн. (ціна позову) - 130000 грн. (ліміт страхового відшкодування) = 683424,15 грн. - збитків доведеними.

За таких обставин позов задовольняється.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становить 813424,15 грн..

При поданні позову позивачем сплачено 12201,37 грн. - судового збору за платіжним доручення № 2269703 від 04.11.2021.

Позивач мав сплатити судовий збір у сумі 813424,15 грн. 100 % х 1,5 = 12201,3622 (після математичного округлення) = 12201,36 грн..

813424,15 : 100 % = 8134,2415 (1 %).

683424,15 грн. : 8134,2415 (1 %) = 84,018178 %.

12201,36 грн. : 100 % х 84,018178 % = 10251,3604 (після математичного округлення) = 10251,36 грн. - розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню відповідачем пропорційно пред`явлених і задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 ) на користь приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські Електромережі» (місцезнаходження: 04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20, ) 683424,15 грн. - збитків та 10251,36 грн. - судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: