Справа № 727/9330/24
Провадження № 2/727/1838/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 листопада 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Гавалешка П.С.

за участю секретаря Макаренко Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до громадянки російської федерації ОСОБА_2 про усунення від спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до громадянки російської федерації ОСОБА_2 про усунення від спадкування.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3 фактично прийняв, постійно проживав однією сім`єю за однією адресою зі спадкодавцем з 15 листопада 2014 року. Цей факт проживання однією сім`єю підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.09.2023 року. 22.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Першої Чернівецької нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом. Листом від 08.12.2023 року за № 782/02-14-440/2020 державним нотаріусом Першої Чернівецької нотаріальної контори було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину за законом, оскільки існують спадкоємці першої черги. Позивач та ОСОБА_3 з 15 листопада 2014 року почали жити однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 було відомо, що донька ОСОБА_3 від першого шлюбу виїхала в 1997 році на постійне місце проживання до російської федерації, де згодом отримала громадянство та одружилась. За час з 2014 року ОСОБА_3 неодноразово зверталась до ОСОБА_2 , щоб та виписалась з належній ОСОБА_3 квартирі, на що остання відповідала, що немає можливості та бажання приїжджати в Україну і бачити свою матір, оскільки вважала ОСОБА_3 винною у розірванні шлюбу з її татом, тому відмовилась допомагати матері, а також створювала неприємності та труднощі для ОСОБА_3 , що призвело до її захворювання.

Тому просив суд усунути від спадкування на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 .

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі та задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про місце та час розгляду справи.

Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе на підставі ст. 280 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , актовий запис про смерть № 948 від 05.05.2020 року, зареєстрований Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Позивач з ОСОБА_3 постійно проживав однією сім`єю за однією адресою зі спадкодавцем з 15 листопада 2014 року. Цей факт проживання однією сім`єю підтверджується рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14.09.2023 року.

22.11.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Першої Чернівецької нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом. Листом від 08.12.2023 року за № 782/02-14-440/2020 державним нотаріусом Першої Чернівецької нотаріальної контори було відмовлено в отриманні свідоцтва на спадщину за законом, оскільки існують спадкоємці першої черги.

21.01.2019 року рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України(статті 1218,1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 5 ст. 1224 ЦК України передбачено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливості його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. За таких обставин, ухилення характеризується умисною формою вини.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК України стосується особи, яка зобов`язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України. Факт ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього, та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

У цій же постанові Пленуму Верховного Суду України, ВСУ роз`яснив, що при застосуванні правила ч. 5 ст. 1224 ЦК України, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Разом з тим, суд вважає, що відповідач не має права на спадкування після смерті матері та не є таким, що прийняв спадщину в розумінні статті 1268 ЦК України, виходячи з наступного.

За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця за місцем проживання спадкоємця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкоємцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. А також навпаки, реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути беззаперечним доказом того, що він проживав зі спадкоємцем.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 16.07.1999 р, постійно проживає на території РФ, таким чином постійно не проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не є таким, що прийняв спадщину.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та того, що в даний час позивач у позасудовому порядку не може оформити право на спадщину, є єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 259, 263, 265, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до громадянки російської федерації ОСОБА_2 про усунення від спадкування - задовольнити.

Усунути від спадкування на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 , а саме квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя П.С. Гавалешко