Справа № 946/7208/24
Провадження № 2/946/3266/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 листопада 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої - судді: Бальжик О.І.

за участю секретаря: Богдан А.А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть позовної заяви

1.1. 06.09.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив:

(І) припинити за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0939 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 27.06.2002 року, серія II-ОД № 015380;

(ІІ) визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0939 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ОД № 015380, виданого 27.06.2002 року, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2472.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . При вчиненні нотаріальної угоди, земельна ділянка залишилась у власності іншої особи. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ОД № 015380, виданого 27.06.2002 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . При укладанні договору дарування від 02.09.2009 року, дарувальник не повідомив нотаріуса та мене про те, що земельна ділянка знаходилась та залишилась у власності іншої особи (попереднього власника). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . При цьому, дарувальник земельної ділянки, ОСОБА_3 , також померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Наразі у позивача виникла потреба в реконструкції розміщеного на даній земельній ділянці нерухомого майна житлового будинку, для чого потрібен документ, що підтверджує право власності або право користування даною земельною ділянкою виданий на його ім`я. Враховуючи той факт, що власником земельної ділянки, на який розташований його житловий будинок, є інша особа, позивач не може надати до контролюючих органів документ, який підтверджує саме його право власності на цю земельну ділянку.

ІІ. Стислий виклад позиції учасників судового процесу

2.1. Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернувся із заявою про підтримання позову та розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача надав до суду заяву, де він просить розглянути справу за відсутності Ізмаїльської міської ради та прийняти рішення на розгляд суду.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

3.1. 16.09.2024 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у загальному позовному провадженні (а.с.15).

3.2. Ухвалою суду від 11.11.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.24).

3.3. Під час розгляду справи повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України.

ІV. Оцінка та висновки суду

4.1. У відповідності до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

4.2. Згідно договору дарування будинку, посвідченого 02.09.2009 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М., реєстровий № 3-4357, позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

4.3. Відповіднодо умов вказаного договору його предметом є тільки житловий будинок (а.с.6).

4.4. Згідно з ч.1 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

4.5. За позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.05.2020 року у справі №700/670/16-ц та від 12.10.2016 року у справі №6-2225цс16, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

4.6. Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який, хоча безпосередньо і не закріплений у загальному вигляді в законі, тим не менш знаходить свій вияв у правилах ст.120 ЗК України, ст.377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Дана позиція узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04.12.2018 року у справі №910/18560/16.

4.7. Перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкти нерухомості (постанова Верховного Суду від 18.02.2020, справа 907/132/19).

4.8. За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №910/18560/16, чинне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди. Такий перехід відбувається відповідно до законодавства незалежно від волі особи - попереднього власника земельної ділянки. Принцип спільної юридичної долі нерухомого майна та земельної ділянки має на меті дотримання законних прав та інтересів власника нерухомого майна, а також забезпечення можливості реалізації ним відповідних правомочностей власника щодо володіння, користування та розпорядження цим майном.

Таким чином, право на земельну ділянку автоматично переходить до нового власника об`єкту нерухомості, розташованого на ній, навіть якщо він придбаний на прилюдних торгах, і інформація про лот не містила даних про земельну ділянку і його вартість була визначена без урахування вартості земельної ділянки.

Отже, навіть примусово втративши право власності на жилий будинок, (будівлю/споруду), одночасно втрачається і право власності на земельну ділянку, на якій розташовано об`єкти нерухомості.

Враховуючи, що перехід права на будівлю і споруду є однією із законних підстав виникнення прав на землю в набувача об`єкта нерухомості, то можливість реалізації ним таких прав не може залежати від того, чи додержав попередній власник земельної ділянки порядку припинення прав на земельну ділянку, позаяк юридичними підставами для такого переходу виступають закон, договір, рішення суду, інші обставини, що мають юридичне значення (Суд у цьому висновку враховує mutatis mutandis висновки, викладені у пункті 8.11 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі N910/18560/16).

4.9. Згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц).

4.10. Також необхідно звернути увагу на постанову Верховного Суду від 12 липня 2023 року у справі № 352/1506/21, за змістом якої Пленумом Верховного Суду України у пункті18-2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» (у редакції від 19 березня 2010 року), роз`яснено, якщо на земельній ділянці, яка є особистою приватною власністю одного з подружжя, а не спільною сумісною власністю подружжя, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК України, 377 ЦК України.

4.11. Верховний Суд у вказаній постанові зазначив, що аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований; згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

4.12. Відтак, аналіз норм законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11-13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи: 2656922, адреса: Одеська область, м.Ізмаїл, пр. Незалежності, б.62) про припинення та визнання права власності, задовольнити.

2. Припинити за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0939 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 27.06.2002 року, серія II-ОД № 015380.

3. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) право власності на земельну ділянку, площею 0,0939 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ОД № 015380, виданого 27.06.2002 року, переданої для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2472.

4. Копії рішення надіслати для відома сторонам.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: О.І.Бальжик