Справа № 192/2549/24
Провадження № 2/192/749/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 529 гривень 50 копійок на частину доходу відповідача.

На обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року було стягнуто з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 529 гривень 50 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проте аліменти в розмірі 529 гривень 50 копійок не можуть забезпечити повноцінне утримання дитини, а тому просить суд змінити спосіб стягнутих за рішенням суду аліментів на частину від доходів відповідача, оскільки останній має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі.

Сторони до суду не з`явилися. Причини неявки суду не повідомили. Згідно поданих заяв просили здійснювати розгляд справи без їх участі.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому визнав позов частково та вважав, що аліменти в розмірі 1/6 частини на від його заробітку є достатніми для утримання доньки, оскільки він в 2015 році зареєстрував шлюб та 27 серпня 2024 року у нього народився син. Відповідач зазначає, що оскільки його дружина доглядає за малолітнім сином, тому він єдиний, хто працює та змушений утримувати як сина, так і дружину, а розмір його заробітної плати складає 6 601 гривня.

Позивач надала відповідь на відзив, в якій заперечувала проти аліментів в розмірі 1/6 посилаючись на те, що донька потребує додаткових витрат на лікування.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_5 (а.с.10), яка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила своє прізвище на « ОСОБА_6 » (а.с.11).

Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року, яке набрало законної сили 12 серпня 2014 року, було стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 529 гривень 50 копійок щомісячно до повнолітня дитини (а.129).

З матеріалів справи встановлено, що виконавче провадження № 7555897 з примусового виконання виконавчого листа №192/1732/14 було відкрито 22 липня 2024 року (а.с.13). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с.14) станом на липень 2024 року існує заборгованість в розмірі 114 973 гривні 58 копійок.

Згідно Витягу з реєстру територіальної громади, неповнолітня ОСОБА_4 зареєстрована за адресою реєстрації позивача (а.с.23), а згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 27 травня 2024 року дитина проживає разом з позивачем та перебуває на утриманні ОСОБА_7 (чоловік позивача) (а.с.11, 22).

З копії медичних висновків, виписок із медичної карти, а також з копії консультаційних висновків спеціаліста Дніпропетровської обласної клінічної офтальмологічної лікарні від 12 вересня 2023 року з`ясовано, що у ОСОБА_4 було діагностовано міопію середнього ступеня правого ока, міопію слабкого ступеня лівого ока та складний міопчний астигматизм обох очей, амбліопія рефракційна слабкого ступеня обох очей (а.с.21). Докази про перебування дитини на диспансерному обліку у лікаря суду не надано.

Також судом встановлено, що відповідач 15 серпня 2015 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , а 27 серпня 2024 року у нього народилася дитина ОСОБА_9 .

Згідно наказу 2-П від 15 жовтня 2024 року ТОВ «ДВК-ГРУПП», ОСОБА_2 прийнятий на посаду водія автотранспортних засобів з 16 жовтня 2024 року з посадовим окладом згідно штатного розпису.

Відповідно до акту підтвердження фактичного місця проживання від 18 жовтня 2024 року, з відповідачем разом мешкає його дружина та малолітній син.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач має на утриманні як малолітню дитину, так і дружину, яка теж має право на її утримання. Довідку про розмір заробітної плати відповідач не надав.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей".

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Верховний Суд України в своїй постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13 зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Суд зазначає, що Законом України «Про Державний бюджет на 2024 рік» передбачено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 3196 гривень.

Тобто аліменти в розмірі 529 гривень 50 копійок є недостатніми для утримання неповнолітньої ОСОБА_4 її батьком, оскільки прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить - 3196 гривень.

Тому суд вважає, що позивач, як одержувач аліментів довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми в розмірі 529 гривень 50 копійок щомісячно на частину від розміру доходу відповідача, зокрема тому, що розмір присуджених до стягнення аліментів в твердій грошовій формі на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час збільшилися потреби у її розвитку, навчанні та вихованні.

Стягнення аліментів в частині від доходу платника аліментів забезпечить утримання дитини в динамічній залежності від розміру доходу платника аліментів, однак в будь-якому разі не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 1598 гривень 00 копійок в 2024 році.

Також судом встановлено, що відповідач є працездатним, працевлаштований в ТОВ «ДВК-ГРУПП» на посаду водія автотранспортних засобів, має на утриманні дружину ОСОБА_3 , малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також має заборгованість зі сплати аліментів.

Суд зазначає, що як позивач, так і відповідач повинні нарівні матеріально забезпечувати своїх дітей. Крім того, суд враховує те, що у відповідача на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина та дружина.

Вирішуючи питання про розмір частки від доходу відповідача, яку слід стягнути на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , суд посилається на наступне.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Позивач зазначає, що неповнолітня ОСОБА_4 потребує додаткових витрат у зв`язку з її захворюванням, однак вимоги про стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини не заявляла.

Суд вважає, що оскільки відповідач має ще одну дитину, яку також зобов`язаний утримувати, тому розмір аліментів слід визначити з урахуванням вказаної обставини, який на думку суду має становити 1/5 частину від його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Посилання позивача на те, що аліменти не можуть бути меншими ніж частина доходу відповідача, оскільки саме в такому розмірі стягуються в наказному провадженні, суд не приймає, оскільки наказне провадження це вид непозовного провадження, а стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 вже були предметом позову в результаті якого суд ухвалив відповідне рішення.

Крім того, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається саме судом, під час з`ясування всіх обставин справи та не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тому суд вважає, що такий розмір має становити 1/5 частину від доходу відповідача, а позовні вимоги відповідно підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

Керуючись ст.ст.12, 13, 49, 81, 141, 259, 263-265,280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, - задовольнити частково.

Змінити спосіб стягнутих за рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2014 року аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) з твердої грошової суми в розмірі 529 (п`ятсот двадцять дев`ять) гривень 50 копійок щомісячно на 1/5 частину від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття, відмовивши в задоволенні решти позову.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 31 жовтня 2024 року.

Суддя Н. О. Щербина