Справа № 450/2556/17 Головуючий у 1 інстанції: Кукса Д.А.
Провадження № 22-ц/811/1630/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Матяш С.І.

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника відповідачки ОСОБА_4 , представника третіх осіб ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гриневича Михайла Миколайовича на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2024 року в складі судді Кукси Д.А. в справі за позовом ОСОБА_6 (правонаступник ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 , Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку,-

встановив:

У вересні 2017 року позивачка ОСОБА_6 , в особі представника ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку.

Вимоги обґрунтовані тим, що мати ОСОБА_10 та члени домогосподарства, починаючи з 1980 року користуються земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,085 га, яка розташована в с.Горішній Пустомитівського району Львівської області. З початком ведення погосподарського обліку в Пасіки-Зубрицькій сільській раді, на території якої знаходиться спірна земельна ділянка, таке право підтверджується записами в погосподарських книгах, зокрема згідно погосподарських книг 2001-2005 та 2006-2010 років вказана спірна земельна ділянка рахувалась за матір`ю позивача ОСОБА_10 . Після її смерті у 2010 році, згідно із даними обліку, вказана земельна ділянка рахувалась за головою домогосподарства, батьком позивачки ОСОБА_11 , а вже з 2011, коли появилась технічна змога вести облік майна не лише за головою домогосподарства, а й за членами домогосподарства, згідно відомостей, зазначених в погосподарській книзі за 2011-2015, вказана спірна земельна ділянка рахується за ОСОБА_6 .

На початку 2016 року, переглядаючи публічну кадастрову карту в розрізі с.Горішній, їм стало відомо, що на місці розташування вказаної земельної ділянки відображається земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4037 га. Звернувшись до відділення Держгеокадастру у Пустомитівському районі стало відомо, що ця земельна ділянка, кадастровий номер :02:001:0308 (приватизована на місці розташування їх ділянки), належить їх сусідці ОСОБА_12 згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №197858 від 19.10.2012.

Звернувшись до ОСОБА_12 з претензією щодо приватизації земельної ділянки разом з їх ділянкою, без відповідного погодження, остання погодилася розділити приватизовану нею ділянку площею 0,4037 га на дві ділянки площами 0,3184 га та 0,0853 га відповідно та відчужити на користь ОСОБА_6 належну їй ділянку площею 0,0853 га.

28.03.2017 приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сліпеньким Л.Р. посвідчено заяву ОСОБА_3 про розподіл своєї ділянки на дві частини, на підставі якої 08.06.2017 вони отримали витяг з ДЗК про земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0853 га, кадастровий номер :02:001:0428, здійснили оплату послуг необхідну для державної реєстрації права власності на розподілені ділянки. Однак, в останній момент ОСОБА_3 відмовилась передати у власність позивачки спірну земельну ділянку, площею 0,0853 га.

На момент прийняття оскаржуваного рішення Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 07.12.2011 про передачу у власність земельної ділянки, площею 0,4037 га ОСОБА_12 , частина вказаної земельної ділянки перебувала в користуванні ОСОБА_6 . Натомість, Пасіки-Зубрицька сільська рада Пустомитівського району Львівської області без вилучення земельної ділянки, що перебувала у користуванні позивачки, передала її у власність іншій особі, чим порушила права ОСОБА_6 на оформлення права власності цієї земельної ділянки.

Просила про визнання незаконним та скасування рішення 12 сесії 6 демократичного скликання Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 07.12.2011 в частині передачі ОСОБА_12 земельної ділянки для ведення особисто селянського господарства, площею 0,4037 га, розташованої в с. Горішній, Львівського району (Пустомитівського району) Львівської області, скасування державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особисто селянського господарства, площею 0,4037 га, розташовану в с. Горішній, Пустомитівського району Львівської області, виданий ОСОБА_12 на підставі рішення 12 сесії 6 демократичного скликання Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 07.12.2011.

В подальшому, позивачка збільшила позовні вимоги, просила також скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0853 га, кадастровий номер :02:001:0428, розташовану в с. Горішній Пустомитівського району Львівської області, оскільки визнання незаконним та скасування рішення 12 сесії 6 демократичного скликання Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 07.12.2011 та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку не захистить її права, не зможе в повному обсязі відновити попереднє становище, оскільки саме скасування рішення та акту не дозволяє вносити зміни до записів про реєстрацію права власності.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 (правонаступник ОСОБА_1 ) до ОСОБА_3 , Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Гриневич М.М., вважає рішення незаконним.

Зазначає, що згідно з погосподарським обліком Зубрянської та Пасіки-Зубрицької сільських рад, за головою домогосподарства сім`ї Лемеха ОСОБА_13 , рахувалися земельні ділянки загальною площею 1 га., що не заперечується відповідачем.

У межах вказаної площі, на підставі рішення виконавчого комітету Зубрянської сільської ради народних депутатів від 03.05.1994, йому передано у приватну власність присадибну ділянку площею 0,25 га та земельну ділянку для особистого підсобного господарства площею 0,33 га. На вказані земельні ділянки ОСОБА_13 оформив право власності, загальною площею 0,5767 га.

Згідно із рішенням Пасіки-Зубрицької сільської ради № 13 від 13.04.1995 ОСОБА_13 передано у постійне користування земельну ділянку для особистого підсобного господарства, площею 0,43 га, що в сукупності становить 1 га землі, тому, вважає, що предмет спору перебував у користуванні останнього та вибув із такого користування внаслідок дій відповідачки.

Зазначає, що рішенням Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району 12 сесії 6 скликання від 07.12.2011 відповідачці не надавалася у власність земельна ділянка будь яка, лише вирішено затвердити проект землеустрою.

01.08.2011 ОСОБА_12 подала письмову заяву сільському голові про погодження проекту відведення земельної ділянки для особистого селянського господарства площею 0,4037 га в с. Горішній.

При цьому, відповідачка не вжила дій для отримання саме у власність земельної ділянки, а сам проект землеустрою чи його затвердження не надають та не створюють наслідком такого затвердження, виникнення права власності, при цьому, державний акт видано на підставі рішення Пасіки-Зубрицької сільської ради від 07.12.2011.

Щодо користування спірною земельною ділянкою, зазначає, що рішенням № 4773-56/2020 від 07.07.2020 вирішено затвердити висновок комісії від 15.09.2017 щодо заяви ОСОБА_6 про встановлення справжнього землекористувача земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0800 га в м. Горішній.

Таким чином справжнім користувачем спірної ділянки є ОСОБА_6 .

Згідно із довідкою № 760 від 04.09.2017, виданої виконавчим комітетом Давидівської сільської ради, за даними обліку погосподарської книги з 2001-2005 р.р. та 2006-2010 р.р., земельна ділянка в с. Горішній рахувалася за ОСОБА_10 .

Крім цього, за даними обліку погосподарської книги 2011-2015 р.р. вказана земельна ділянка площею 0,8 га рахується за членом домогосподарства ОСОБА_6 .

Довідкою № 1455 Зубрянської сільської ради від 27.09.2017 підтверджено список членів сім`ї ОСОБА_10 . Схемою поділу земельної для здійснення цивільно-правової угоди визначено місце розташування такої.

Таким чином, право користування, яке існувало у спадкодавців позивачки, не припинилося, відтак є порушеним, при цьому, суд при вирішенні питання щодо права користування посилається у рішенні на норму закону, що регулює право власності.

Просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2024 рокута ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

24.07.2024 на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_5 , а 25.07.2024 відзив ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, просять залишити таку без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи та їх представників, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що із змісту довідки виконавчого комітету Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади №760 від 04.09.2017 вбачається, що згідно обліку погосподарської книги з 2001-2005 та 2006-2010 Пасіки-Зубрицької сільської ради, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,08 га, яка розташована в с.Горішній Пустомитівського району Львівської області, рахувалась за ОСОБА_10 , після її смерті (2010 рік) згідно обліку вказана земельна ділянка рахувалась за головою домогосподарства ОСОБА_11 . Згідно обліку погосподарської книги за 2011-2015 вказана земельна ділянка площею 0,08 га рахується за членом домогосподарства ОСОБА_6 , однак у такій довідці відсутні винесені межі земельної ділянки на місцевості (в натурі), немає посилань на будь-які графічні підтверджуючі документи; погосподарські книги не містять відомостей про конкретне місцезнаходження земельної ділянки.

При цьому, доказів прийняття рішення місцевої Ради народних депутатів про передачу ОСОБА_6 безоплатно у приватну власність земельної ділянки, площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства, прийнятого відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» не надано, як і не представлено будь яких записів у земельно-кадастрових документах відповідної ради та самого державного акту на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_6 .

У матеріалах спадкової справи №14/2018, заведеної 28.09.2018 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії яких надані суду приватним нотаріусом Слиш Л.Т., відсутні дані про право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 0,08 га.

З врахуванням наведеного, суд вказав, що на підставі наданих суду доказів не можливо встановити місце розташування земельної ділянки площею 0,08 га, як і те, що така ділянка є саме ділянкою з кадастровим номером :02:001:0428, яка була створена в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0308, межі якої було погоджено, в тому числі, батьком позивача ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_14 , згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 24.07.2003, виданого сілською радою с.Пасіки-Зубрицькі Пустомитівського району Львівської області) ОСОБА_15 .

Враховуючи наведене, суд прийшов переконання про те, що доказів незаконності рішення 12 сесії 6 демократичного скликання Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 07.12.2011 в частині передачі ОСОБА_12 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4037 га, розташованої в с.Горішній Пустомитівського району Львівської області суду надано не було, тому у задоволенні інших позовних вимог, які є похідними від вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування, про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4037 га, та скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0853 га, кадастровий номер :02:001:0428 суд також відмовив.

Щодо строків позовної давності, суд звернув увагу, що позовна давність застосовується лише за наявності встановленого порушення права особи, чого у даному випадку не встановлено, тому підстави для вирішення питання щодо дотримання позивачем строків позовної давності для звернення до суду з цим позовом, відсутні.

Розглядаючи даний спір та перевіряючи законність оскаржуваного рішення згідно вимог ЦПК України, судова колегія виходить з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, ЗК України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

Частиною 4 ст. 13 Конституції України передбачено, що держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону (ст. 41).

Згідно із ст. 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Частиною 1 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Судом встановлено такі юридичноно значимі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно із даними погосподарських книг в АДРЕСА_1 , головою якого вказана ОСОБА_10 , у 2001-2005 роках рахувалася земля розміром 0,28 га, у тому числі для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських споруд 0,20 га; для ведення особистого підсобного господарства 0,08 га, а також будинок 1946 року побудови (т. 1 а.с. 66, т. 3 а.с. 41).

З 1980 року ОСОБА_10 та члени домогосподарства користувалися земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, площею 0,085 га, розташованою у с. Горішній.

Після смерті ОСОБА_10 земельна ділянка згідно погосподарського обліку рахувалася за її чоловіком ОСОБА_11 .

З 2011 року, коли появилась технічна змога вести облік майна не лише за головою домогосподарства, а й за членами домогосподарства, згідно відомостей, зазначених в погосподарській книзі за 2011-2015, вказана спірна земельна ділянка рахується за ОСОБА_6 , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Давидівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 760 від 04.09.2017 (т. 1 а.с. 6).

В матеріалах справи наявні копії державних актів на право власності на земельні ділянки ОСОБА_10 , видані на підставі рішень Пасіки-Зубрицької сільської ради від 29.12.2008, серії ЯЕ №554639 від 24.06.2009, про право власнності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; серії ЯЕ №554562 від 24.06.2009 про право власності на земельну ділянку площею 0,1726 га для ведення особистого селянського господарства; серії ЯЕ №554563 від 24.06.2009 про право власності на земельну ділянку площею 0,3038 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07.03.2012, справа №1316/827/2012, яке набрало законної сили, за ОСОБА_11 визнано право власності на: житловий будинок загальною площею 73,1 (сімдесят три цілих одна десята) метрів квадратних, в тому числі житлова площа 58,5 кв. м., допоміжна 14,6 кв. м., який знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 , право власності на житловий будинок загальною площею 253,6 (двісті п`ятдесят три цілих шість десятих) метрів квадратних, в тому числі житлова площа 69,5 кв. м., допоміжна 184,1 кв. м.), який знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, котра розташована в с. Горішній, Пустомитівського району, Львівської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №554639, виданого 24.06.2009 Пасіки-Зубрицькою сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області, цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд; земельну ділянку загальною площею 0,3038 га, котра розташована у с. Горішній, Пустомитівського району, Львівської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ № 554563, виданого 24.06.2009 Пасіки-Зубрицькою сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства; земельну ділянку загальною площею 0,1726 га, котра розташована у с. Горішній, Пустомитівського району, Львівської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №554562, виданого 24.06.2009 Пасіки-Зубрицькою сільською радою, Пустомитівського району, Львівської області, цільове призначення земельної ділянки: для ведення особистого селянського господарства; рахунок № НОМЕР_2 у Філії - Львівське міське відділення № 6319/097 ВАТ «Державний ощадний банк» по вул. Сихівській, 11; рахунок № НОМЕР_3 у Філії Львівське міське відділення №6319/097 ВАТ «Державний ощадний банк» по вул.Сихівській, 11. (т. 2 а.с. 183-184).

Зазначене майно успадковане ОСОБА_11 після смерті дружини ОСОБА_10 , про що зазначено в описовій частині рішення, а також вказується, що з моменту смерті ОСОБА_10 її дочки ОСОБА_6 та ОСОБА_16 не прийняли спадщину та не вступили в управління спадковим майном, що підтверджується відсутністю заяв про прийняття спадщини.

Слідуючи висновку комісії з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та просторового планування Давидівської сільської ради ОТГ від 15.09.2017, комісією проведено обстеження земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,08 га, кадастровий номер :02:001:0428, із тверджень сусідів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 така земельна ділянка протягом останніх 20-ти років перебувала у користуванні сім`ї Новосад. Земельна ділянка чітко відокремлена від сусідніх земельних ділянок, про що свідчать засадження багатолітніми деревами (т. 2 а.с. 195).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 від 02.07.2018, актовимй запис № 100 (т. 2 а.с. 3 зворот).

Згідно із заявою про прийняття спадщини від 28.09.2018, спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 14).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.11.2019 ОСОБА_1 залучена до участі у даній справі як правонаступник позивачки ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 26-27).

Згідно із рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27.05.2010 справа №2-о-22/10 ОСОБА_1 була призначена опікуном над недієздатною ОСОБА_6 , 1960 року народження (т. 1 а.с. 11).

В свою чергу, судом встановлено, що за домогосподарством за адресою АДРЕСА_2 , головою якого значиться ОСОБА_13 , в погосподарських книгах за 2001-2005 та 2006-2010 рахується загальна площа земельних ділянок 1,0 га, житловий будинок 1946 року побудови.

Так, рішенням виконавчого комітету Зубрянської сільської ради народних депутатів від 03.05.1994 ОСОБА_13 передано в с.Горішній безкоштовно у приватну власність присадибну ділянку площею 0,25 га, під розширення особистого підсобного господарства в межах села площею 0,33 га. (т. 1 а.с. 74).

Також, рішенням Пасіки-Зубрицької сільської ради народних депутаів Пустомитівського району Львівської області №13 від 13.04.1995 ОСОБА_13 передано у постійне користування земельну ділянку площею 0,43 га для ведення особистого підсобного господарства (т. 1 а.с. 104).

З наведеного слідує, що ще батьку відповідачки ОСОБА_13 належало право користування земельною ділянкою площею 0,43 га для ведення особистого підсобного господарства.

У подальшому, рішенням Пасіки-Зубрицької сільської ради від 07.12.2011 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_12 площею 0,4037 га для ведення особистого селянського господарства в с.Горішній Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області. Матеріали проекту містять графічні дані щодо місця розташування такої ділянки, а також акт встановлення і узгодження меж замельної ділянки із підписами суміжних землекористувачів: ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 . Даній земельній ділянці визначено кадастровий номер :02:001:0308 (т. 1 а.с. 141).

Відповідно до заяви від 28.03.2017 ОСОБА_3 (дівоче Лемеха) просила здійснити розподіл земельної ділянки загальною площею 0,4037 га кадастровий номер :02:001:0308, яка належить їй на праві Державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 197858 на дві земельні ділянки, а саме площею 0,3184 га та площею 0,0853 га (т. 1 а.с. 5, 8).

Згідно із Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 08.06.2017 відповідачка ОСОБА_3 є власницею земельної ділянки площею 0,0853 га, кадастровий номер :02:001:0428, для ведення особистого селянського господарства та земельної ділянки площею 0,3184 га кадастровий номер :02:001:0429 для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 9-10).

Звертаючись до суду із позовними вимогами сторона позивача такі зводить до того, що відповідачі порушили право на користування її земельною ділянкою, фактично доводячи, що земельна ділянка, яка отримана відповідачкою, є частиною земельної ділянки, якою користувалася ОСОБА_6 , тому з метою відновлення порушених прав просить скасувати відповідні рішення органу місцевого самоврядування та правостановлюючі документи.

Слідуючи висновку комісії з питань земельних відносин, будівництва, архітектури та просторового планування Давидівської сільської ради об`єднаної територіальної громади щодо заяви ОСОБА_6 , проводячи обстеження земельної ділянки, кадастровий номер :02:001:0308, яка належить ОСОБА_3 , така ділянка на місцевості чітко розділена на дві частини про що свідчить межа між двома домогосподарствами, яка засаджена деревами десятирічної давності, частина території орієнтовною площею 0,08 га, згідно по господарських книг знаходиться у користуванні ОСОБА_22 про що свідчить і межа, яка розділяє приватизовану ділянку площею 0,4037 га на дві частини, а також підтвердження сусідів (т. 1 а.с. 19).

Таким чином, земельні ділянки відповідачки ОСОБА_3 , які виникли у результаті розподілу земельної ділянки загальною площею 0,4037 га кадастровий номер :02:001:0308, є суміжними, а за твердженням сторони позивача, одна з них чи відповідна частина такої є земельною ділянкою, якою у продовж тривалого часу користувалася родина Новосад.

З врахуванням зазначеного, колегія суддів виходить із того, що між сторонами у справі дійсно виник спір щодо права користування на землю.

Так, частиною 1 ст. 81 ЗК України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

У частинах 1 та 3 статті 22 ЗК України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Відповідно до пункту «а» частини третьої ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.

Зокрема, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно із пунктом «в» частини третьої ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Серед способів захисту порушених прав та інтересів у п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлене визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади.

У статті 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Згідно із ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Про зазначене йдеться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 2-3007/11.

Фактично судова практика у такій категорі справ є усталеною, однак незважаючи на те, що Велика Палата Верховного Суду не відступала від цієї позиції, еволюційно вона замінилася позицією, відповідно до якої так як акт втратив своє правопідтверджуюче значення, у зв`язку із запровадженням державної реєстрації прав на земельні ділянки, визнання недійсними актів не вимагається.

В свою чергу, слідуючи позовним вимогами та змісту таким, позивачка також просить і про скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, однак, оскільки, на переконання колегії суддів, така є похідною та напряму залежить від наслідків розгляду вимоги про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування на підставі якого такий акт видано, саме перевірка на законність рішення органу місцевого самоврядування є першочерговим.

Колегія суддів погоджується з тим, що відповідачка ОСОБА_23 дотрималася вимог, передбачених ст. 118 ЗК України та виготовила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у с.Горішній Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

У подальшому, як зазначалося вище, за заявою ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_24 ) від 28.03.2017 здійснено розподіл земельної ділянки загальною площею 0,4037 га, яка призначена для ведення особситого селянського господарства, що розташована за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с.Горішній, кадастровий номер :02:001:0308, яка належить їй на праві власності на земельну ділянку, серія ЯМ №197858, виданого Пасіки-Зубрицькою сільською радою Пустомитівського району Львівської області на 2 земельні ділянки: площею 0,3184 га та 0,0853 га.

Згідно із витягами з Державного земельного кадастру про земельнут ділянку, ділянці площею 0,3184 га присвоєно кадастровий номер :02:001:0429, земельній ділянці площею 0,0853 га кадастровий номер :02:001:0428, дата державної реєстрації земельної ділянки 08.06.2017.

Колегія суддів також не заперечує того факту, що земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,08 га, яка розташована в с.Горішній Пустомитівського району Львівської області, рахувалась за ОСОБА_10 , після її смерті за головою домогосподарства ОСОБА_11 , а згідно обліку погосподарської книги за 2011-2015 за членом домогосподарства ОСОБА_6 .

Поряд з цим, жодні докази (документи) не містять даних про винесені межі цієї земельної ділянки на місцевості (в натурі), відсутні посилання на будь-які графічні підтверджуючі документи, а погосподарські книги не містять відомостей про конкретне місцезнаходження земельної ділянки.

Не спростовують зазначеного і відповідні висновки комісії Давидівської сільської ради ОТГ, оскільки такі про протилежне не свідчать та не є експертними висновками у цьому контексті.

Вказані обставини фактично визнані стороною позивача, де у своїх поясненнях щодо розміру площі земельної ділянки, що рахувалась за головою домогосподарства ОСОБА_13 , правонаступниця позивачки ОСОБА_1 зазначає 0,43 га.

Більше того, під час виготовлення технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,4037 га відповідачка погоджувала межі з суміжними користувачами, в тому числі з ОСОБА_15 , земельна ділянка якого межує з її земельною ділянкою, останній жодних претензій щодо меж не висловлював, ОСОБА_15 є родичем позивачки, записаний у члени сім`ї домогосподарства ОСОБА_25 та батьком ОСОБА_1 .

Поряд з цим, жодного рішення місцевої ради про передачу ОСОБА_6 безоплатно у приватну власність земельної ділянки площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства, прийнятого відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 «Про приватизацію земельних ділянок» не приймалося, тому відсутні будь які записи у земельно-кадастрових документах відповідної ради та сам державний акт на право приватної власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_6 .

Також, у матеріалах спадкової справи №14/2018, заведеної 28.09.2018 після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії яких надані суду приватним нотаріусом Слиш Л.Т., відсутні дані про право власності спадкодавця на земельну ділянку площею 0,08 га.

Покликання на відмежування живими насадженнями меж земельних ділянок, якими користувалися в домоволодіннях ОСОБА_10 , а саме 0,08 га, та ОСОБА_13 не можуть вважатися належними, оскільки межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

За загальними правилами доказування, визначеними статями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Разом з цим, колегія суддів погоджується з тим, що матеріали справи не містять доказів, що дозволяють встановити місце розташування земельної ділянки площею 0,08 га, як і того, що така ділянка є саме ділянкою з кадастровим номером :02:001:0428, яка була створена в результаті поділу земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0308, межі якої було погоджено в тому числі батьком позивача ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене, доказів незаконності рішення 12 сесії 6 демократичного скликання Пасіки-Зубрицької сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 07.12.2011 в частині передачі ОСОБА_12 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,4037 га, розташованої в с.Горішній Пустомитівського району Львівської області матеріали справи не містять, а судом не встановлено, що свідчить обґрунтованість висновків суду першої інстанції у цій частині.

При цьому, виходячи із похідного характеру вимоги про скасування державного акту на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4037 га, та скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0853 га, кадастровий номер :02:001:0428, від вимоги про скасування рішення органу місцевого самоврядування, у задоволенні таких районний суд також підставно відмовив.

Інші доводи апеляційних скарг не є суттєвими та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гриневича Михайла Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 30 жовтня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк