У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді: Іванова А.П.,

при секретарі судових засідань: Боті О.І.,

за участю заявника: ОСОБА_1 ,

представника заявника: Могілевець О.С. ,

представника заінтересованої особи: Шатрова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника заявника адвоката Могілевець Оксани Сергіївни в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

27.08.2024 до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому представник заявника ОСОБА_1 адвокат Могілевець О. просить визнати на території України Рішення Релігійного суду Бадунга від 13 червня 2022 року №98/Pdt.G/2022/PA.Bdg, ухвалене в справі про визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікуном його та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заявленого посилається на те, що заявник перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який був розірваний 08 квітня 2022 року на підставі Рішення Релігійного суду Бадунга №51/Pdt.G/2022/PA від 23.03.2022, що підтверджується свідоцтвом про розлучення № НОМЕР_2 від 08 квітня 2022 року. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 в Мангупурі (Індонезія) народилася дитина - донька ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 , виданим Департаментом народонаселення та реєстрації актів цивільного стану Бадунгського регіону/міста від 20 липня 2017 року. Після розлучення між ним та колишньою дружиною була досягнута домовленість про те, що заявник бере на себе повне опікунство, утримання та виховання дитини. Зазначений факт був встановлений в судовому порядку, а саме рішенням Релігійного суду Бадунга № 98/Pdt.G/2022/PA.Bdg. Після розлучення він разом з донькою повернувся до України, що підтверджується відмітками в закордонних паспортах. Він з донькою мешкає в АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом підтвердження фактичного місця проживання від 01 липня 2024 року, складеним та засвідченим головою ОСББ «По вулиці Грибоєдова Олександра 1». Донька до початку навчання у школі відвідувала англомовний дитячий садок Boyar PreSchool у Львові, що підтверджується довідкою, виданою директором даного дошкільного закладу. Крім цього, дана довідка містить підтвердження того, що він постійно цікавиться успіхами дитини, приводить її до навчального закладу охайною, донька добре розвинена на свій вік. На теперішній час донька отримує якісну освіту в приватній школі в місті Ужгород «Main Point Academy», що підтверджується Договорами про надання послуг з супроводу та організації навчального-розвиткового процесу дитини» на минулий на наступний навчальні роки. Його колишня дружина мешкає в Індонезії, вона не має можливості та наміру мешкати разом з дитиною. Рішенням Релігійного суду Бадунга від 13 червня 2022 року №98/Pdt.G/2022/PA.Bdg визначено, що саме на нього як опікуна дитини покладені в повному обсязі обов`язки по утриманню та вихованню дитини. Вказане рішення суду набрало законної сили 28 червня 2022 року, про що вказано в засвідченому примірнику. В заяві зазначено, що оскільки вищевказане рішення набуло законної сили та не оскаржувалося, клопотання підлягає до задоволення.

В судовому засіданні заявник та його представник клопотання підтримав. представник Служба у справах дітей Ужгородської міської ради не запречував щодо задоволення клопотання.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши подане клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Загальний процесуальний порядок визнання та приведення до виконання рішень іноземних судів, що підлягають примусовому виконанню в Україні врегульовано Законом України «Про міжнародне приватне право» та главою 2 розділу ІХ Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Верховного Суду України від 24.12.1999 №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу України» не потребують виконання рішення про: визнання прав; оголошення банкрутом; визнання недійсними певних актів; визнання, оспорювання батьківства; позбавлення батьківських прав; розірвання шлюбу; встановлення фактів, що мають юридичне значення; усиновлення; визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

У відповідності до ст. 462 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно зі ст. 471 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що суд чи інший орган застосовує право іноземної держави незалежно від того, чи застосовується у відповідній іноземній державі до подібних правовідносин право України, крім випадків, якщо застосування права іноземної держави на засадах взаємності передбачене законом України або міжнародним договором України.

Якщо застосування права іноземної держави залежить від взаємності, вважається, що вона існує, оскільки не доведено інше.

Таким чином, принцип взаємності означає, що рішення суду певної держави повинно визнаватись та виконуватись в Україні, якщо тільки немає доказів того, що рішення українських судів не визнаються і не можуть бути виконані на території такої держави.

Оскільки між Україною та Королівством Індонезією не укладено договору про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, то рішення Релігійного суду Бадунга визнається в Україні за принципом взаємності і відсутність двостороннього договору не може бути підставою для невизнання рішення. Тому для даних правовідносин слід застосовувати принцип взаємності для визнання рішення суду.

У ст. 472 ЦПК України зазначено, що клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який був розірваний 08 квітня 2022 року на підставі Рішення Релігійного суду Бадунга №51/Pdt.G/2022/PA від 23.03.2022, що підтверджується свідоцтвом про розлучення №63/AC/2022/PA.Bdg від 08 квітня 2022 року.

Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_4 в Мангупурі (Індонезія) народилася дитина - донька ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження № НОМЕР_1 , виданим Департаментом народонаселення та реєстрації актів цивільного стану Бадунгського регіону/міста від 20 липня 2017 року. Батьками дитини вказані ОСОБА_6 та Сріяті.

За рішенням Релігійного суду Бадунга № 98/Pdt.G/2022/PA.Bdg дитина ОСОБА_4 перебуватиме під опікою або утриманням біологічного батька ОСОБА_7 .

Заявник з донькою мешкає в АДРЕСА_1 , що підтверджується Актом підтвердження фактичного місця проживання від 01 липня 2024 року, складеним та засвідченим головою ОСББ «По вулиці Грибоєдова Олександра 1».

Договором оренди житла (квартири) стверджується, що ОСОБА_1 орендує квартиру за вищевказаною адресою для проживання двох осіб.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (§ 76).

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків.

Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року за № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

У відповідності до вимог ч. 6 ст. 473 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження, суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Отже, розглядаючи клопотання про визнання на території України рішення іноземного суду, суд прийшов до висновку про задоволення клопотання про визнання в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11,81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 471-473 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Визнати на території України рішення Релігійного суду Бадунга від 13 червня 2022 року №98/Pdt.G/2022/PA.Bdg, ухвалене в справі про визначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 опікуном його та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.П. Іванов