Справа № 350/1739/23
Провадження № 22-ц/4808/651/24
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В.Д.

секретаря Кузів А.В.

за участю апелянта ОСОБА_1

представника апелянта адвоката Халуса М.М.

представника позивача адвоката Родікова І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2024 року в складі судді Пулика М. В., ухвалене в селищі Рожнятів Івано-Франківській області, повний текст якого складено 23 лютого 2024 року, у справіза позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів.

Позов обґрунтовано тим, що 28 грудня 2020 року Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області ухвалив рішення у справі № 350/1424/20, згідно з яким вирішив стягувати з неї ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн щомісячно, починаючи з 03 грудня 2020 року і до повноліття дитини. Відкликав виконавчий лист, виданий Рожнятівським районним судом Івано-Франківської області по справі № 2/0913/1438/11 номер провадження № 2/748/11 на підставі рішення суду від 21 липня 2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 , аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1 000 грн щомісячно. Приймаючи таке рішення суд виходив з того, що відповідно до рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 15 вересня 2020 року, яке набрало законної сили 03 грудня 2020 року, син ОСОБА_4 залишений на проживанні з батьком та проживає разом з ним.

Проте, син ОСОБА_4 досяг чотирнадцятирічного віку і він визначився, що хоче проживати разом з нею та своїми сестрами. Відповідно на час звернення до суду із цим позовом син проживає разом з нею та повністю перебуває на її утриманні.

Вважає, що з часу проживання сина ОСОБА_4 разом з нею, відсутні підстави для стягнення з неї аліментів на утримання сина.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_2 просила суд припинити стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проводяться відповідно до рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2020 у цивільній справі № 350/1424/20 та відкликати виконавчий лист, виданий Рожнятівським районним судом по справі № 350/1424/20.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2024 року позов задоволено.

Припинено з 10 жовтня 2023 року стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі по 2 500 грн щомісячно, починаючи з 03 грудня 2020 року і до повноліття дитини, які проводяться відповідно до рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2022 у цивільній справі № 350/1424/20.

Відкликано виконавчий лист, виданий Рожнятівським районним судом по справі №350/1424/20 на підставі рішення суду від 28 грудня 2020 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 2 500 грн щомісячно, починаючи з 03 грудня 2020 року і до повноліття дитини.

Також стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітній син сторін ОСОБА_6 досяг віку, з якого може самостійно визначати місце свого проживання, він визначився з таким рішенням, тобто вирішив з 10 жовтня 2023 року проживати разом із матір`ю ОСОБА_2 та фактично перебуває на її утриманні. Вказане свідчить про суттєву зміну обставин, що були підставою для стягнення аліментів з позивачки. Таким чином, на даний час відсутні підстави для стягнення із позивачки на користь відповідача аліментів на утримання сина, який не проживає з батьком, що суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких повинна утримуватися дитина.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що рішенням Рожянтівського районного суду від 15 вересня 2020 року визначено місце проживання сина ОСОБА_6 разом із ним. ОСОБА_2 у встановленому законом порядку не змінила місце проживання дитини. Натомість, 10 жовтня 2023 року викрала у нього сина ОСОБА_4 та подзвонила з кордону і повідомила, що забрала сина і їде проживати з ним за кордон. Заяви ОСОБА_6 та ОСОБА_2 щодо виїзду на постійне місце проживання у Республіку Чехія вчиненні без його відома та згоди, а підпис ОСОБА_6 , на його думку, є підробленим. По факту викраденнння дитини він звернувся у Рожнятівське відділення поліції № 2, працівники якого не вжили ніяких заходів щодо повернення дитини.

Посилаючись на порушення норм процесуального права, заявник вказує, що судом першої інстанції не надіслано йому ухвалу про відкриття провадження та ухвалу про закриття підготовчого провадження, не постановлено ухвалу про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви та не розглянуті клопотання про залучення у справі в якості третьої особи органу опіку та піклування Перегінської селищної ради та про витребування у приватного нотаріуса документів, на підставі яких оформлена заява про вивіз сина за кордон.

Позиція інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не подано. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні апелянт ОСОБА_1 та його представник адвокат Халус М. М. просили апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Представник позивачки адвокат Родіков І. С. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Суд першої інстанції встановив, що сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 28 грудня 2020 року вирішено стягувати із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн щомісячно (а.с. 6-9).

11 вересня 2021 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , після реєстрації шлюбу її прізвище змінено « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 11 лютого 2021 року (а.с. 5).

Відповідно до нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_2 від 09 жовтня 2023 року, остання надала свою згоду та не заперечила на виїзд її сина ОСОБА_6 з України на постійне місце проживання в Республіку Чехія, де вона буде представляти його інтереси, супроводжуватиме та нестиме відповідальність за життя та здоров`я свого сина (а.с. 29).

За змістом нотаріально засвідченої заяви від 09 жовтня 2023 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заперечує щодо його виїзду на постійне місце проживання в Республіку Чехія в супроводі матері ОСОБА_2 , яка буде супроводжувати його в цих поїздках та за кордоном (а.с. 30).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

У справі, яка переглядається, встановлено, що на підставі рішення Рожнятівського районного суду від 28 грудня 2020 року ОСОБА_9 , зобов`язана сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.

З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Відповідно до частини другої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (частина перша статті 82 ЦПК України).

Суд першої інстанції, встановивши, що неповнолітній син сторін ОСОБА_6 змінив своє місце проживання та на час подання позову, розгляду справи в суді проживає із позивачкою, яка згідно із рішенням суду є платником аліментів на його утримання, дійшов правильного висновку про наявність підстав для припинення стягнення таких аліментів.

Апелянт доказів на спростування зазначеного факту не надав, ба більше, визнав, що неповнолітній син на час подання цього позову із ним уже не проживав.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачка не змінила у встановленому законом порядку місце проживання неповнолітнього сина, яке рішенням суду було визначено із ним, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки дитина, яка досягла 14 років може самостійно визначати своє місце проживання в силу закону. Можливості вирішення такого спору органом опіки та піклування або судом законодавством не передбачено.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з тим, що йому не було направлено копії ухвали про відкриття провадження та про закриття підготовчого провадження у справі.

Дійсно, як встановлено з матеріалів справи, зазначені ухвали направлялися судом, зокрема ОСОБА_1 , однак докази їх отримання у справі відсутні, як і докази направлення судом та отримання стороною повісток на дату, коли судом було закрито підготовче провадження 21 листопада 2023 року. Однак такі дії суду не позбавили можливості відповідача брати участь у розгляді справи. Копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 18 грудня 2023 року, про що власноручно розписався (а.с. 21). Заперечення відповідача та його представника щодо позовних вимог були враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення, що підтверджується його змістом, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався принципу змагальності сторін та рівності учасників судового процесу перед законом та судом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув його клопотання про залучення у справі в якості третьої особи органу опіку та піклування Перегінської селищної ради та про витребування у приватного нотаріуса документів, на підставі яких оформлена заява про вивіз сина за кордон, спростовуються протоколом та аудіозаписом судового засідання. Крім того, документи, які просив витребувати апелянт не мають правового значення для вирішення справи про припинення стягнення аліментів, а участь органу опіки та піклування для розгляду такої справи не є обов`язковою.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 16 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк