УХВАЛА

29 листопада2024 року

м. Київ

справа № 128/5048/23

провадження № 61-15740ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Білоконь О. В., Грушицького А. І., Лідовця Р. А., Коротуна В. М., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Шиповича В. В., Яремка В. В. за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Вінницької окружної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку на свою користь 900 000,00 грн у відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу місцевого суду повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу місцевого суду повернуто заявнику з підстав, передбачених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року визнано, що звернення ОСОБА_1 з черговою апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року чергову апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 14 грудня 2023 року залишено без розгляду.

Застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід Державного бюджету України штраф у розмірі половини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 514,00 грн.

У січні, лютому та квітні 2024 року відповідні касаційні скарги на ухвали апеляційного суду надійшли до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 жовтеня 2024 року касаційне провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 09 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 11 березня 2024 року, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2024 року закрито.

У листопаді 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду вчетверте надійшли касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 24 січня 2024 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року.

Касаційні скарги містять заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Білоконь О. В., Грушицького А. І., Лідовця Р. А., Коротуна В. М., Синельникова Є. В., Хопти С. Ф., Шиповича В. В., Яремка В. В. на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України, оскільки вказані судді безпідставно залишали без руху та повертали його касаційні скарги в інших провадженнях.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

Також, згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року (BELUKHA v. UKRAINE N 33949/02, § 49 - 52).

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

При цьому згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що доводи заявника щодо наявності підстав для відводу судді Верховного Суду Білоконь О. В. зводяться до незгоди з її процесуальними судовими рішенням у межах іншої справи (справ), що в силу положень частини четвертої статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Отже, доводи заяви ОСОБА_1 не містять посилання на обставини, які б дали підстави для висновку про необ`єктивність та упередженість судді Верховного Суду Білоконь О. В.

Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Тому доводи розглядуваної заяви не можуть слугувати підставою для відводу судді, оскільки не підтверджують наявність об`єктивних сумнівів у її неупередженості та об`єктивності, а також наявність підстав вважати, що суддя Білоконь О. В. прямо заінтересована в результаті розгляду справи.

Інших змістовних доводів та підстав для відводу судді Білоконь О. В. заявник не наводить.

Враховуючи необґрунтованість заявленого відводу, питання про відвід, відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Водночас заява про відвід щодо інших суддів Верховного Суду підлягає залишенню без розгляду, оскільки відвід заявлено суддям Грушицькому А. І., Лідовцю Р. А., Коротуну В. М., Синельникову Є. В., Шиповичу В. В., які не входять до складу колегії суддів, визначеної для розгляду справи № 128/5048/23, провадження № 61-15740ск24, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які вже не є суддями Верховного Суду.

Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та суддів Верховного Суду Грушицького А. І., Лідовця Р. А., Коротуна В. М., Синельникова Є. В., Шиповича В. В. залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Білоконь О. В. визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Білоконь О. В. передати для вирішення зазначеного питання у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян