Справа № 948/1921/23
Номер провадження 2/948/53/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2024 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Косик С.М.,

за участю секретаря Ткач Н.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), до ОСОБА_3 , про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів,

відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦПК України в судовому засіданні 26.07.2024 суд проголосив вступну та резолютивну частину Рішення,-

в с т а н о в и в:

у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Машівського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_3 (а.с.2-7), в якій просила визнати батьківство ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внести зміни до актового запису №15 від 16.05.2013 про народження останнього, складеного виконавчим комітетом Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області, зазначивши у відомостях про батька дитини ОСОБА_3 та зобов`язати Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському району Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни до актового запису № 15 від 16.05.2013 про народження ОСОБА_4 щодо відомостей про батька, де у розділі «відомості про батька», замість запису « ОСОБА_3 » змінити запис на « ОСОБА_3 ».

Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_4 , запис про народження якого внесено відповідно до ст.135 СК України. Після народження сина вони проживали спочатку в м.Полтава, потім переїхали в с.Новий Тагамлик. Під час спільного проживання відповідач неохоче брав участь у забезпеченні сина, а після переїзду взагалі перестав цікавитися його життям. Коли ОСОБА_4 виповнилося 2 роки, стосунки в позивачки з відповідачем припинилися та останній не бере участі у вихованні сина.

Ухвалою від 31.10.2023 суд відкрив провадження у справі за цим позовом за правилами загального позовного провадження, залучив до участі в справі як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)та призначив підготовче засідання (а.с. 35).

12.01.2024 суд відмовив у клопотанні відповідача про зупинення провадження у справі (а.с.90,91) та ухвалою від 12.01.2024 призначив у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручив експертам Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та провадження у справі на час проведення експертизи зупинив (а.с.95,96).

01.05.2024 до суду надійшло повідомлення експерта про неможливість проведення експертизи у зв`язку з неявкою відповідача ОСОБА_3 , у зв`язку з чим суд своєю ухвалою від 02.05.2024 поновив провадження та призначив підготовче засідання (а.с.124-127).

12.01.2024 позивачка ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила також стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом у цій справі і до досягнення дитиною повноліття (а.с.111-117).

27.05.2024 суд прийняв до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та одночасно призначив справу до судового розгляду (а.с.137,138).

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали та наполягали на задоволенні позову. Представник покликався на те, що під час спільного проживання позивачки з відповідачем у них народився син ОСОБА_4 , відповідач забирав дитину з пологового будинку та деякий час брав участь у житті сина. В послідуючому ОСОБА_3 зник із життя дитини, не надає матеріальної допомоги сину та не спілкується з ОСОБА_4 . Представник позивачки, посилаючись на ухилення відповідача від участі в судовій молекулярно - генетичній експертизі, яка була призначена судом на клопотання сторони позивачки, просив прийняти це як визнання ОСОБА_3 свого батьківства стосовно дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився вдруге та повторно, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с.143,155), причини неявки не повідомив, відзиву не подав.

Представник Карлівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у судове засідання не з`явився, начальник відділу надіслала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду (а.с.144).

Суд, заслухавши позивачку та її представника, дослідивши надані письмові докази, допитавши свідків, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Полтава Полтавської області народився ОСОБА_4 , батьком якого записаний ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_1 (а.с. 15).

Відомості про батька в актовому записі про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України.

Згідно з актом від 15.09.2023 року, складеного депутатом Машівської селищної ради Кольвах І.В. за участі сусідів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_1 на даний час проживає з батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2., по АДРЕСА_1 . З квітня 2013 року по грудень 2014 року ОСОБА_3 допомагав родині, з 2015 року ОСОБА_3 не бере участі у вихованні сина (а.с.16).

Як видно з довідки № 933 від 02.12.2023, відповідач ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , місто Полтава з 11.03.2023 (а.с. 79). Згідно з наказом № 98 від 11.03.2023 ОСОБА_3 призначений на посаду водія топогеодезичного відділення бойового управління командного пункту, солдата з 11.03.2023 та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 (а.с. 80).

Також, інформація щодо мобілізації відповідача міститься у повідомленні ІНФОРМАЦІЯ_5 від 02.12.2023, відповідно до якого ОСОБА_3 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період 09.03.2023 до військової часини НОМЕР_1 (а.с. 86).

З наданих позивачкою фотографій вбачається, що на фотографіях зображена позивачка, відповідач та ймовірно малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17-26).

19.04.2013 Пологовим будинком м.Полтава батькам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 видано свідоцтво як батькам сина (а.с.20,21).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 повідомила, що її донька ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зустрічалися, а після народження сина ОСОБА_4 проживали спільно в них в м.Полтава, ОСОБА_3 забирав сина з пологового будинку, визнавав за свою дитину. Після переїзду до с.Новий ОСОБА_3 також приїздив до сина, допомагав по господарству, привозив ОСОБА_4 одяг та продукти. Коли дитині виповнилося два роки, ОСОБА_3 зник, стосунки між останнім та її донькою припинилися. На даний час відповідач не бере участі у вихованні дитини, не допомагає матеріально, уникає зустрічей з сином та з ними.

Свідок ОСОБА_18 показав, що ОСОБА_1 є його сестрою, вона певний час проживала з ОСОБА_3 в батьків ОСОБА_1 . Спочатку відповідач приїздив до дитини, привозив гостинці, гроші, а потім зник. На даний час не цікавиться життям сина ОСОБА_4 , не допомагає, хоча дитина його копія.

Згідно із частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тобто передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень статті 89 ЦПК України. У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до статті 109 ЦПК України, залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Для підтвердження заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 подала клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи з метою встановлення батьківства дитини (а.с.31-33) та ухвалою від 12.01.2024 року суд призначив судову молекулярно-генетичну експертизу для вирішення питання походження дитини від ОСОБА_3 (а.с.95,96), про що повідомив відповідача (а.с.104), а в послідуючому поінформував про необхідність з`явитися до експертної установи для проведення вказаної експертизи (а.с.120-123)..

Проте, за повідомленням експерта від 17.04.2024 (а.с.125), відповідач ОСОБА_3 для відбору експериментальних зразків до експертної установи не з`явився.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи в сукупності надані до суду докази, врахувавши те, що відповідач не спростував доводи позивачки, ухилився від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внесення відомостей до актового запису про народження дитини про батька - ОСОБА_3 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.134 СК України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно п.п. 20 п. 1 Розділу ІІІ «Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні» затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1. «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є в тому числі рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька, матір дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актовому записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4 Розділу ІІ «Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Враховуючи вищевикладене, вимога про зобов`язання Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внести зміни до актового запису про народження дитини щодо відомостей про батька задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

Оскільки дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, натомість мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання та виховання дітей, відповідач доказів надання допомоги на утримання сина в добровільному порядку не надав, має молодий вік та є військовослужбовцем, а тому суд доходить висновку про задоволення позовних вимогв цій частині та вважає що з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що відповідає розміру аліментів, визначеному ч. 5 ст. 183 СК України.

Саме такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітньої дитини сторін, обов`язок по утриманню якої покладений також і на відповідача, та захистом прав останнього.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути сплачений останньою судовий збір у розмірі 3220,80 грнза позовну вимогу про визнання батьківства (а.с.1), а також на користь держави в розмірі 1211,20 грн за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1-18, 76-81, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), до ОСОБА_3 , про визнання батьківства, внесення змін до актового запису про народження дитини та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести відомості до актового запису № 15 від 16.05.2013, складеного Виконавчим комітетом Селещинської сільської ради Машівського району Полтавської області, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначивши батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 січня 2024 і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3220,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , інші відомості відсутні.

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Карлівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), місцезнаходження: вул. Полтавський шлях, 54, м. Карлівка Полтавської області, .

Повний тест Рішення складений 30.07.2024.

Суддя С. М. Косик