Справа № 630/679/24
Провадження № 2-о/630/43/24
УХВАЛА

29 жовтня 2024 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області в складі:

головуючого: судді Малихіна О.О.,

за участю секретаря: Нерубацької А.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника (дистанційно) Комова О.Г.,

представника заінтересованої особи Малойвана Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою, поданою адвокатом Комовим Олегом Геннадійовичем в інтересах заявника ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Військова частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків, та про встановлення факту перебування на утриманні,

в с т а н о в и в:

Представник заявника ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою в інтересах ОСОБА_1 , в якій просить наступне:

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Роботине Пологівського району Запорізької області, та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків, у період з 01 листопада 2009 року до 24 серпня 2023 року;

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утриманні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Роботине Пологівського району Запорізької області, станом на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 04 вересня 2024 року провадження в справі було відкрито і справу було призначено до розгляду по суті.

Представником заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_6 подані письмові заперечення від 07 жовтня 2024 року, в яких міститься клопотання про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду. Таке клопотання аргументовано тим, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, і встановлення такого факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення,зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви. На думку представника військової частини, встановлення фактів, про які просить ОСОБА_1 , необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_5 . Але встановлення таких фактів може вплинути на право інших осіб ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі ОСОБА_5 . Разом із тим, на час загибелі ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 . Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не було передбачено право для жінки, яка проживала однією сім`єю з загиблим, але не перебувала з ним у шлюбі, на призначення їй одноразової грошової допомоги. Військовою частиною вже фактично було відмовлено заявнику в оформленні відповідних виплат, про що було зазначено у відповіді від 20 червня 2024 року. Також представник ОСОБА_6 звернув увагу на те, що подані заявником ОСОБА_1 докази не підтверджують її перебування на утриманні ОСОБА_5 .

В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_6 подане клопотання про залишення заяви без розгляду підтримав та просив її задовольнити. У своєму виступі представник посилався на обставини, зазначені у клопотанні, які на його переконання свідчать про виникнення та існування спору про право, а також додатково пояснив, що військова частина виступає в ролі отримувача пакету документів від особи, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги після загибелі військовослужбовця, які надалі з висновком про наявність чи відсутність в таких документах підстав для виплати одноразової грошової допомоги направляє до Міністерства оборони. Він, ОСОБА_6 , впевнений, що навіть уразі встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з загиблим ОСОБА_5 та перебування на його утриманні, заявниця все одно не матиме право на отримання одноразової грошової допомоги і вимушена буде оспорювати відмову у проведення такої виплати в порядку адміністративного судочинства.

Представник заявника ОСОБА_4 в судовому засіданні не погодився з доводами, наведеними у клопотанні представника Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_6 , та просив не залишати заяву ОСОБА_1 без розгляду, а продовжити розгляд справи по суті та ухвалити рішення. Представник ОСОБА_4 вказав, що представник заінтересованої особи помиляється у визначенні наявності спору про право як підставу для залишення заяви без розгляду, оскільки заінтересовані особи ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не виявляють інтересу до цієї справи та вони фактично не були членами сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 , а від так не відносяться до категорії осіб, визначених ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». В той же час, встановлення фактів, про які вказала заявник ОСОБА_1 , є необхідним для неї для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_5 . Але встановлення таких фактів згідно чинного законодавства передбачено лише в порядку цивільного судочинства, та їх встановлення заявник не пов`язує з необхідністю вирішення в майбутньому спору про право цивільне з заінтересований особами цієї справи. Натомість доводи представника військової частини, на думку представника ОСОБА_4 , фактично зводяться до твердження про вірогідне виникнення в майбутньому спору між ОСОБА_1 і військовою частиною чи Міністерством оборони щодо права на отримання одноразової грошової допомоги, який буде вирішуватися виключно в порядку адміністративного судочинства.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти залишення її заяви без розгляду та просила не задовольняти клопотання представника військової частини, а також підтримала виступ свого представника.

Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання заінтересованої особи.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, які можуть бути встановлені судом визначений ч. 1 ст. 315 ЦПК України і він не є вичерпним, а саме, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

У своїй заяві ОСОБА_1 просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків з загиблим військовослужбовцем ОСОБА_5 , та про встановлення факту перебування на утриманні загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 . Вказує, що метою звернення з даною заявою є необхідність подальшого звернення до відповідних структурних підрозділів Міністерства оборони України для отримання грошової допомоги.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» :

п. 1. Одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

п. 2. Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

У випадках, зазначених у пп. 1-3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають діти, у тому числі усиновлені; батьки загиблої особи; жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблого (померлого).

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок № 975).

Вказані нормативні акти свідчать, що одноразова грошова компенсація за своєю правовою природою є гарантованою державою соціальною допомогою, яка виплачується, зокрема, членам сім`ї військовослужбовця у разі, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби та виплачується членам сім`ї військовослужбовця, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Отже, ті факти, який заявниця просить встановить суд, у даному випадку дійсно має юридичне значення для отримання заявницею вказаних грошових сум.

Вирішуючи заявлене представником заінтересованої особи клопотання суд також бере до уваги правові висновки, які були висловлені за аналогічних обставин справи у п.п. 98-105, 107 постанови ВП ВС від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23).

За приписами ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи, що метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, зверненню до адміністративного суду з позовом передує звернення особи до суб`єкта владних повноважень, за наслідками розгляду якого особа набуває права оскаржити до суду адміністративної юрисдикції рішення, дії або бездіяльність такого суб`єкта владних повноважень, що відповідає меті та завданням адміністративного судочинства, визначеним ст. 2 КАС України.

Ч. 2 ст. 245 КАС України визначено перелік судових рішень, які уповноважений прийняти адміністративний суд у разі задоволення позову. Встановлення факту, що має юридичне значення, серед цього переліку відсутнє.

Тобто у разі вирішення справи в порядку адміністративного судочинства, встановлення факту, що має юридичне значення, має бути визначено судом у резолютивній частині судового рішення, що не передбачено КАС України.

У той же час перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ст. 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Водночас у ч. 6 ст. 294 ЦПК України визначено, що суд залишає заяву про встановлення факту, без розгляду якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, і роз`яснює заінтересованими особами особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу із померлим та перебування на утриманні померлого призведе до реалізації прав заявниці на отримання грошових виплат, що у свою чергу не свідчить про наявність спору про право цивільне. Спір у порядку адміністративного судочинства може виникнути лише у разі після звернення заявниці з відповідними вимогами до органів військового управління про виплату відповідних грошових сум та отримання нею в цьому відмову.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 180/2132/21.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (див. постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 554/10125/20 (провадження № 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126св22)).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що наразі спору про право між ОСОБА_1 та заінтересованими особами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 щодо невизнання чи оспорювання з їх боку обставин проживання однією сім`єю з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу чи перебування заявниці на утриманні загиблого ОСОБА_5 . З іншого боку, доводи представник військової частини можна оцінити як припущення про виникнення в майбутньому спору у порядку адміністративного судочинства після звернення ОСОБА_1 з відповідними вимогами до органів військового управління про виплату відповідних грошових сум та отримання нею в цьому відмову.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне залишити клопотання представника заінтересованої особи без задоволення і продовжити розгляд справи по суті.

Керуючись ст.ст. 294, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_6 про залишення заяви ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяО. О. Малихін

Повний текст ухвали складений 01 листопада 2024 року