ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3735/24
провадження № 2/753/4317/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М.,

за участюсекретаря судового засідання Овчаренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

20.02.2024 ТОВ «Євро-реконструкція» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути солідарно з відповідачів:

- заборгованість за послугу з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 46 924,49 грн;

- інфляційні втрати в розмірі 6 803,76 грн;

- 3% річних у розмірі 1 876,37 грн.

Відповідно до протокола автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2024 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М.

На запит суду що зареєстрованого місця проживання відповідачів 21.03.2024 надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА».

Ухвалою від 27.03.2024 суд залишив позовну заяву без руху з огляду на її невідповідність вимогам п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, надав позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня вручення ухвали.

На виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачу слід надати позов у новій редакції та обґрунтований розрахунок заборгованості, в якому зазначити, яким чином позивач визначав розмір щомісячної плати за послуги з постачання гарячої води та теплової енергії відповідачам (діючий тариф; кількість спожитої гарячої води; кількість зареєстрованих у квартирі осіб, тощо) з їх копіями відповідно для всіх учасників справи.

15.04.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав заяву про усунення недоліків (надійшла до суду 17.04.2024, зареєстрована за вх.. 27950/24).

Позовну заяву (з урахуванням заяви про усунення недоліків) обґрунтовано таким.

ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 , зокрема, до квартири АДРЕСА_2 . У зазначеній квартирі зареєстровані та проживають відповідачі, які є користувачами послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання. Письмовий договір з позивачем про надання послуг не укладали, однак вони не звільняються від сплати за спожиті житлово-комунальні послуги.

Нарахування за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води здійснюється відповідно до ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 (які діяли на момент виникнення заборгованості), Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830, та Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх засобами вимірювальної техніки).

Відповідно до п. 11 Правил № 630 плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) - за нормативами (нормами) споживання, зокрема, у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі.

Квартира АДРЕСА_3 обліковується як така, що не обладнана індивідуальним засобом обліку гарячої води.

Згідно з даними програми нарахувань та оплат за послуги з постачання гарячої води, централізованого опалення/постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_4 и(о/р НОМЕР_1 ) нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води до 31.05.2020 здійснювалось по нормі споживання відповідно до кількості зареєстрованих осіб з розрахунку 3,00 м куб на 1 особу.

З 01.06.2020 нарахування за послугу з централізованого постачання гарячої води у вказаній квартирі проводиться згідно з показаннями загально будинкового засобу обліку води з урахуванням кількості зареєстрованих осіб у квартирі (2 особи).

Відповідачі своєчасно з жовтня 2017 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з серпня 2017 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість станом на 01.01.2024 в розмірі 46 924,49 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України на розмір заборгованості нараховані 3% у розмірі 1 876,37 грн, інфляційні втрати становлять 6 803,76 грн.

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 .

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значиться зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_4 .

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою від 15.04.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті; установив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Представник відповідачів-1, 2 - адвокат Бойко Є.В. подав заяву про відкладення судового засідання.

Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.05.2024, зареєстрований судом 24.05.2024 зв вх.. № 37650/24.

Представник відповідачів-1,2 - адвокат Бойко Є.В. подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково, а саме:

- заборгованість за постачання теплової енергії у розмірі 9 228,47 грн;

- 3% річних у розмірі 266,00 грн;

- інфляційні втрати в розмірі 1 249,42 грн.

У задоволенні вимог про стягнення вимог з постачання гарячої води просив відмовити повністю.

На обґрунтування своєї позиції зазначив таке.

ОСОБА_3 дійсно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проте за вказаною адресою не проживав. ОСОБА_3 має свою родину та, наскільки відомо Відповідачам, перебуває за кордоном.

Родина Явдошенків є пенсіонерами (пенсійні посвідчення додаються) та відповідно до рівню пенсійних виплат мають скрутне фінансове становище, а саме відповідно до довідки про доходи №1768 0070 2370 1744 від 18.04.2024 ОСОБА_1 отримує пенсію за віком у розмірі 6 292,96 грн (з березня 2024 року), а відповідно до довідки про доходи №0334 7838 3731 0319 від 18.04.2024 ОСОБА_2 отримує пенсію за віком у розмірі 4 787,22 грн (з березня 2024 року). Загальний дохід родини Явдошенків на місяць (з березня 2024 року) складає 11 080,18 грн.

Будь-яких інших видів доходів Відповідачі не мають.

Не зважаючи на дані обставинами, родина Явдошенків намагається частково сплачувати комунальні послуги, виконуючи тим самим положення п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», а саме те, що Явдошенки, як споживачі, зобов`язані своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги.

Предметом спору є заборгованість ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги у період з жовтня 2017 року до грудня 2023 року - за постачання теплової енергії та у період з серпня 2017 до грудня 2023 року - за постачання гарячої води.

Позивач не врахував положень Цивільного кодексу України, а саме правил позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу загальна позовна давність щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги встановлюється тривалістю у три роки. Отже, якщо підприємство-надавач послуг звернеться до суду щодо стягнення заборгованості, то сума може бути не вища, ніж та, що нарахована за три попередні роки.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

За змістом статей 256, 261 і 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, судмає з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості.

Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17-ц (провадження № 14-448цс19), та у Постанові КЦС ВС від 18.12.2019 у справі №522/2625/16-ц.

У зв`язку з наведеним, заявляємо про сплив позовної давності на пред`явлення вимог щодо сплати заборгованостей за певний період.

Також частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Позовна давність забезпечує юридичну визначеність правовідносин сторін та остаточність судових рішень, запобігаючи порушенню прав відповідача. Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача причин унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову, вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

У зв`язку із закінченням позовної давності, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» має право звертатись до суду з вимогою щодо сплати заборгованостей за постачання гарячої води та теплової енергії лише починаючи з лютого 2021 року, оскільки Позивач звернувся до суду у лютому 2024 року та заборгованості за 2017, 2018, 2019, 2020 рік вже не можуть бути стягнуті у зв`язку із закінченням строку позовної давності, який сплинув у січні 2021 року.

Тобто, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» може звертатись до суду про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії з лютого 2021 по грудень 2023 року, яка складає 9 228,47 грн.

В умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України постановою від 5 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» заборонив:

- нараховувати та стягувати неустойку (штрафи, пеню), інфляційні нарахування,проценти річних, нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги;

- припиняти/зупиняти надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі. Така заборона діятиме до припинення чи скасування воєнного стану в Україні.

Зазначена постанова не звільняє споживачів від обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги, а лише звільняє від відповідальності за несвоєчасну оплату.

Тобто, ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» може звертатись до суду про стягнення штрафних санкцій до лютого 2022 року за постачання теплової енергії, які можуть складати: 3% річних - 266 грн, інфляційні втрати - 1 249,42 грн.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з початку повномасштабного вторгнення, а саме з 25.02.2022 виїхали зі свого постійного місця проживання та перебували у родичів у с. Старе, Київської обл., до жовтня 2023 року, де стали на облік як внутрішньо переміщені особи.

Керуючись аналізом Правил надання послуг з теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 №830, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» у випадку, якщо громадянин виїхав з постійного місця проживання, за деякі послуги все одно доводиться платити, такі як тепло, розподіл газу, утримання будинку із прибудинковою територією. Послуги надаються незалежно від того, чи присутній споживач у помешканні.

Щодо постачання гарячої води зазначив таке. Так як ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у період з лютого 2022 по жовтень 2023 року фактично не могли користуватись водою, а згідно із статтею 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2018 року № 522/7683/13-ц (https://reyestr.court.gov.ua/Review/76672981), встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Враховуючи вищевикладене, заборгованість Відповідачів за постачання гарячої води слід розраховувати з лютого 2021 року по січень 2022 року та з листопада по грудень 2023 року, оскільки Відповідачі фізично не перебували за місцем проживання та не споживали гарячу воду. Платежі, які надходили у період їх відсутності, є спробами погашення наявних на той час заборгованостей.

За період своєї відсутності (лютий 2022 - жовтень 2023) Відповідачі здійснювали платежі на погашення заборгованості, загальною сумою 3 200,50 грн.

На момент від`їзду Відповідачів заборгованість відповідно до розрахункової таблиці ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» з урахуванням правил позовної давності, складала 2 085,64 грн.

У Відповідачів наявна переплата за постачання гарячої води у розмірі 1 112,86 грн.

Відповідачі повідомляли ТОВ «ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ» про свою відсутність, на підставі якої просили зробити перерахунки, оскільки покази на лічильниках Явдошенків суттєво відрізнялись від тих, які були зазначені у квитанціях про оплату комунальних послуг.

У споживачів у Дарницькому та Дніпровському районах ТОВ "Євро-Реконструкція" з 10 травня по 26 серпня 2022 року була взагалі відсутня гаряча вода. Компанія пояснювала це "ремонтами" тепломережі та котелень, постійно подовжуючи термін відсутності послуги. На телефонні дзвінки представники "Євро-Реконструкції" практично не відповідали, а у соцмережах надсилали стандартні відписки.

Документ сформований в системі «Електронний суд» 23.05.2024, зареєстрований судом 24.05.2024 за вх.. № 37652/24.

24.05.2024 суд відклав розгляд справи на 14 год. 00 хв. 01.08.2024.

30.05.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав відповідь на відзив (надійшла до суду 03.06.2024, зареєстрована за вх.. № 40125/24).

У відповіді на відзив зазначив таке.

1). Проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що вони є користувачами наданих послуг.

Відповідачі із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих платежів за надані послуги до позивача не звертались, повідомлення про перерахунок вартості наданих послуг до позивача не надходило.

2). Квартира АДРЕСА_3 обліковується як така, що не обладнана індивідуальними засобами обліку гарячої води.

Відповідачами не надано доказів того, що мешканці квартири у встановленому законом порядку звертались до позивача з наданням документів про встановлений в квартирі індивідуальний засіб обліку гарячої води та не надано суду акту прийняття на облік індивідуального засобу обліку гарячої води та опломбування індивідуального засобу обліку гарячої води встановленого в квартирі відповідачів позивачем.

Чинне законодавство не передбачає можливості проведення нарахування коштів на підставі засобів обліку, які належним чином не повірені та не поставлені на облік виконавцем комунальної послуги.

3). Щодо позовної давності зазначив таке.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України корона вірусу Covid-19», прийнятої відповідно до ст. 29 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України був встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року № 1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби Covid-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню Covid-19 до 30.06.2023.

Отже, починаючи з 12.03.2020 строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (Covid-19).

Пропущеною може бути позовна давність за всіма вимогами, що виникли до 12.03.207.

Заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячого водопостачання за період з 01.08.2017 по 01.01.2024 нараховано в межах строків позовної давності.

4). Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 встановлено заборону нарахування в період дії воєнного стану неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань та 3% річних на заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, яка виникла в період дії воєнного стану.

Оскільки 3% річних та інфляційні втрати, які передбачена ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання і мають компенсаційний характер, тому до положення даної статті закону застосовується загальний строк позовної давності.

Наданий розрахунок 3% річних та інфляційних втрати відповідає вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206.

Представник відповідачів-1, 2 - адвокат Бойко Є.В. подав клопотання про долучення доказів.

Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.06.2024, зареєстрований судом 19.06.2024 за вх.. № 43879/24.

27.06.2024 позивач засобами поштового зв`язку подав письмові пояснення (надійшли до суду 02.07.2024 за вх.. № 46935/24). У письмових поясненнях зазначив таке.

У період виникнення заборгованості за надані послуги, місце постійного проживання відповідачів у квартирі підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва, а відповідно дані особи є споживачами наданих до квартири послуг та належними співвідповідачами по справі.

Відповідно до статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Проживання в іншому місці не звільняє відповідачів від сплати отриманих комунальних послуг, оскільки матеріалами справи підтверджено їх реєстрацію у квартирі, що свідчить про те, що вони є користувачами наданих послуг.

ТОВ «Євро-Реконструкція» щомісячно, починаючи з липня 2014 року, на адресу усіх споживачів направляє квитанції, в яких крім відомостей про надані послуги та нараховані за надані послуги кошти, зазначається кількість осіб, що проживають у квартирі, порядок нарахування коштів за гаряче водопостачання (по лічильнику чи по нормі споживання на кількість проживаючих осіб) існуючий розмір боргу, у разі його наявності, а також постійно повідомляється про те, що показання квартирних засобів обліку щомісяця мають зніматися споживачами та надаватися виконавцю послуг, із зазначенням номерів телефонів, електронних адрес та наявних сервісів, за допомогою яких здійснюється зв`язок з теплопостачальною організацією. У разі ненадання показань, нарахування виконуються за показаннями будинкового вузла обліку або нормами споживання.

Так, згідно п. 29 умов типового договору, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлений договором строк та повідомляти виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі перевищив місяць, а також протягом місяця про зміни, що відбулися, за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання.

Відповідачі, із заявами щодо незгоди з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до ТОВ «ЄВРОРЕКОНСТРУКЦІЯ» не звертались.

Отже, саме споживач, має інтерес до надання виконавцю послуг показників індивідуального засобу обліку, встановленого у квартирі, а також достовірних відомостей про кількість осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість фактично проживаючих осіб, а також відомостей про зміну кількості таких осіб.

Обов`язку періодичної перевірки кількості осіб, які мають зареєстроване місце проживання у квартирі або кількість Фактично проживаючих осіб, у виконавця немає, плата за надані послуги нараховується у відповідності до достовірних відомостей, наданих споживачем.

Доказів того, що відповідачі, до моменту подання позовної заяви до суду звертались до ТОВ «Євро-Реконструкція» з повідомленням про перерахуноквартості наданих послуг на підставі індивідуальних показників засобу обліку чи про зміну кількості зареєстрованих чи фактично проживаючих осіб у квартирі, відповідачами не надано.

Відповідно до вимог пункту 28, та підпункту 11 пункту 45 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (зі змінами) споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення виконавцем змін до договору та проведення розподілу загальних обсягів спожитих послуг між споживачами багатоквартирного будинку з урахуванням внесених змін.

На підставі заяви споживача із підтверджуючими документами про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються послугою, виконавцем послуг вносяться відповідні зміни до договору та системи розподілу загальних обсягів спожитих послуг між споживачами багатоквартирного будинку.

В зв`язку із порушенням споживачем вимог нормативно-правових актів в частині зобов`язань споживача інформувати виконавця в місячний термін про зміну фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача та користуються послугою, у виконавця відсутні правові підстави для проведення перерахунку обсягів наданих послуг та розміру плати за надані послуги споживачу в попередніх періодах.

Плата за послуги з постачання теплової енергії справляється у залежності від опалювальної площі квартири і не залежить від проживання у ній людей.

Представник відповідачів-1, 2 - адвокат Бойко Є.В. подав письмові заперечення на пояснення позивача (документ сформований в системі «Електронний суд», зареєстрований судом за вх.. № 51499/24).

У запереченнях зазначив таке.

1). Позивач у своїх письмових поясненнях наголошує на тому, що Відповідачі не виконали свого обов`язку щодо повідомлення про відсутність за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_5 .

24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну. Ця подія змусила мільйони українців терміново покидати свої домівки, рятуючи власні життя. В таких умовах вимога щодо попереднього повідомлення постачальника послуг про від`їзд є об`єктивно неможливою.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 25 лютого 2022 року по жовтень 2023 року фактично не проживали за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_5 , на яку саме нараховувалася заборгованість за комунальні послуги Позивачем.

У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну. Протягом зазначеного періоду Відповідачі перебували у родичів у с. Старе Київської області, де стали на облік як внутрішньо переміщені особи. На підтвердження цього факту до відзиву були додані копії довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а також було заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи копії довідки Вороньківської сільської ради.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п.6 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Споживачі мають право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

В своїх поясненнях Позивач посилається на Постанову КМУ №630 від 21 липня 2005 року, що втратила чинність ще 02.02.2022 на підставі Постанови КМУ №85. Так Позивач стверджує, що на підставі даної Постанови, Відповідачі були зобов`язані повідомити про зміну місця проживання на певний період в строк 1 місяць, і тільки після цього вступить в силу право, що передбачене п.6 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

Зважаючи на те, що вище зазначена Постанова втратила чинність ще 02.02.2022, відносини між Позивачем та Відповідачами регулюються саме згідно Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 2 лютого 2022 р. № 85).

Відповідно до п.1 Правил, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримувати послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення (далі - послуги), а також визначеною власником (співвласниками) особою, що здійснює розподіл обсягів послуг.

Відповідно до п.5 цих Правил, Послуги надаються споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуг, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та вимогами цих Правил.

Так, права та обов`язки індивідуальних споживачів регулюються п. 45 і 47 цих Правил.

Відповідно до пп.7 п.45 Правил, споживач має право на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договору.

Відповідно до пп.11 п.47 Правил, споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Відповідно до пп.11 п. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

З вище наведених норм вбачається, що індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, ТІЛЬКИ у випадках та порядку, передбачених договором.

Отже, ствердження Позивача про те, що Відповідачі не повідомили про зміну місця проживання Позивача в строк один місяць є не обґрунтованим, адже Договір як такий між Позивачем та Відповідачем не вкладався, що підтверджується самим ж Позивачем у поясненнях.

2. Посилання Позивача на Типовий Договір теж неможливо взяти до уваги з наступних причин.

На сайті ТОВ «Євро-Реконструкція» можна ознайомитися з Типовим Договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, який вкладається між Позивачем та споживачами.

В Типовому Договір передбачені такі обов`язки Споживачі, які стосуються питання повідомлення Позивача:

«П.2 Типового Договору, повідомляти виконавця про осіб, строк тимчасового проживання яких у квартирі (будинку садибного типу) перевищив місяць, а також протягом місяця про зміни, що відбулися у стані підсобного господарства і санітарнотехнічного та інженерного обладнання (за умови проведення розрахунків за надані послуги згідно з нормативами (нормами) споживання);

П.7 Типового Договору, повідомляти у десятиденний строк виконавця про втрату права на пільги;».

Як вбачається з аналізу цього Типового Договору та вище зазначених зобов`язань, якби навіть Відповідачі вклали такий Договір, то такий обов`язок як повідомлення про зміну осіб за місцем проживання у строк один місяць Позивача для Відповідачів не було передбачено жодним пунктом цього Договору.

Отже, враховуючи вище наведене, взявши до уваги той факт, що між Позивачем та Відповідачами не вкладено Договір, Відповідачі НЕ зобов`язані були повідомляти Позивача про зміну місця знаходження.

3. Враховуючи аргументацію Позивача, яка базується на Рішенні Київської міської ради № 409/1843 від 28 березня 2002 року та Постанові Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182, необхідно зазначити наступне.

При аналізі правових норм, що передбачають повідомлення в місячний строк, виявлено їх невідповідність положенням Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно з принципами правозастосування, у разі колізії норм різної юридичної сили перевага надається нормативно-правовому акту вищої юридичної сили та тому, що є більш сприятливим для особи.

Відповідно до підпункту 11 пункту 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Таким чином, порядок та строки такого повідомлення мають визначатися відповідно до умов укладеного Договору про надання житлово-комунальних послуг, що є пріоритетним у даному випадку.

Отже, посилання Позивача на вказані нормативно-правові акти в частині встановлення місячного строку для повідомлення є необґрунтованим та таким, що не відповідає чинному законодавству України.

4. Щодо посилання на Постанову Київського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі № 755/3003/23, зазначаємо наступне.

Вищезгадана судова практика не може бути застосована до спірних правовідносин між Позивачем та Відповідачами, які виникли після 25.02.2024, з огляду на наступне.

У вказаній Постанові Київського апеляційного суду від 25.01.2024 по справі № 755/3003/23 розглядалися спірні відносини, що регулювалися Законом України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції 2017 року.

Станом на теперішній час, як було зазначено раніше, Рішення Київської міської ради № 409/1843 від 28 березня 2002 року та Постанова Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182 не приведені у відповідність до чинного Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Внаслідок цього виникли суперечності між підзаконними нормативно-правовими актами та Законом.

Як вже зазначалося раніше, згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, а споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Так, відповідно до п.6 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», Споживачі мають право на неоплату вартості комунальних послуг у разі їх невикористання за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Отже, між Позивачем та Відповідачем ПОВИНЕН був вкластися Договір, який регламентує порядок звернення з відповідною заявою про відсутність споживачів на певний період місця проживання.

Застосування норм підзаконно-нормативно правових актів Позивачем, які станом на сьогодні не приведені у відповідність до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та нормативно-правових актів, що втратили чинність, що стосуються питання повідомлення є протиправним, у зв`язку з чим такі доводи не можливо взяти до уваги.

5. Відтак, слід зазначити, що Позивач намагається приховати факт усних звернень Відповідачів щодо некоректності нарахувань. Однак, внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків, Позивач не проінформував Відповідачів про необхідність надання документального підтвердження їх відсутності за місцем проживання в період з 25 лютого 2022 року по жовтень 2023 року.

Відповідачі стверджують про те, що після приїзду останні зверталися до Позивача про те, що незгодні з приводу розміру нарахованих їм згідно направлених квитанцій коштів за надані послуги до Позивача в усному порядку, шляхом телефонного зв`язку, проте чомусь даний фактзаперечується Позивачем в письмових поясненнях, але не спростовується жодним доказом.

Така бездіяльність з боку Позивача призвела до виникнення судового спору. Як наслідок, Відповідачі були змушені надати відповідні довідки безпосередньо до суду, хоча за належного інформування з боку Позивача могли б надати ці документи на досудовому етапі, що дозволило б уникнути судового розгляду.

Вищезазначені обставини свідчать про те, що Позивач не вжив належних заходів для врегулювання спірного питання в досудовому порядку та не забезпечив Відповідачів необхідною інформацією щодо порядку перерахунку нарахувань за відсутності споживачів за місцем проживання. Такі дії Позивача можуть бути розцінені як недобросовісна поведінка, що суперечить принципам справедливості та розумності.

Отже, зважаючи на вище зазначене, Позивач зобов`язаний провести перерахунок обсягів наданих послуг та розміру плати за надані послуги споживачу в попередніх періодах.

6. Окрім того зазначаємо, що всупереч твердженням ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ" про наявність заборгованості, розрахунки Відповідачів свідчать про наявність переплати.

Згідно з розрахунковою таблицею ТОВ "ЄВРО-РЕКОНСТРУКЦІЯ", на момент від`їзду Відповідачів у лютому 2022 року заборгованість складала 2 085,64 грн. За період своєї відсутності (лютий 2022 - жовтень 2023) відповідачі здійснили платежі на погашення заборгованості загальною сумою 3 200,50 грн. На підтвердження цього факту до відзиву від 23.05.2024 були додані квитанції про оплату.

Таким чином, станом на теперішній час наявна переплата за постачання гарячої води у розмірі 1 112,86 грн (3 200,50 грн - 2 085,64 грн).

Наявність переплати прямо суперечить вимогам позивача про стягнення заборгованості та свідчить про необґрунтованість позовних вимог.

Просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» в повному обсязі.

01.08.2024 представник відповідачів-1, 2 - адвокат Бойко Є.В. подав заяву про оголошення перерви для надання можливості надати додаткові докази.

01.08.2024 суд задовольнив клопотання представника відповідачів-1, 2 та відклав розгляд справи на 12 год. 00 хв. 17.09.2024.

Представник відповідачів-1, 2 - адвокат Бойко Є.В. подав клопотання про приєднання доказів.

Документ сформований в системі «Електронний суд» 05.08.2024, зареєстрований судом за вх.. № 54414/24.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подали, причини неявки не повідомили, однак від представника відповідачів-1, 2 та представника позивача у матеріалах справи є заяви про розгляд справ без їх участі.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися суд розглянув справу без їх участі на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Щодо клопотань представника відповідачів-1, 2 - адвоката Бойка Є.В. про приєднання доказів, суд зазначає таке.

Представник відповідачів-1, 2 у клопотанні (зареєстроване судом 19.06.2024 зв вх.. № 43879/24) просив приєднати до справи:

- копію довідки Вороньківської сільської ради;

- копію адвокатського запиту від 11.06.2024 до Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації;

- копію адвокатського запиту від 11.06.2024 до КП «Керуюча компанія обслуговування житлового фонду Дарницького району у місті Києві»;

- копію відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» від 17.06.2024;

- копію інформації, наданою Дарницькою районною в місті Києві державної адміністрацією від 29.08.2022.

На обґрунтування клопотання зазначив, що зазначені докази можуть підтвердити не проживання відповідачів-1, 2 за адресою: АДРЕСА_4 у спірний період.

Крім того, представник відповідачів-1, 2 у клопотанні (зареєстроване судом 05.08.2024 за вх.. № 54414/24) просив приєднати до справи копію закордонного паспорта відповідача-3.

На обґрунтування клопотання зазначив, що вказаний доказ може підтвердити не проживання відповідача-3 за адресою: АДРЕСА_4 у спірний період.

Вирішуючи клопотання представника відповідачів-1, 2, суд керується таким.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Оскільки представник відповідачів-1, 2 - адвокат Бойко Є.В. у відзиві на позовну заяву зазначав причини неможливості надати зазначені докази у строк, встановлений ч. 3 ст. 83 ЦПК України, зазначив обставини, які можуть підтвердити або спростувати такі докази, суд задовольняє клопотання адвоката Бойка Є.О. та приєднує до справи надані ним докази.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 здійснюється на підставі ліцензії № 198 від 01.06.2012 (а.с.29 зв).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

23.07.2014 в газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) позивач розмістив повідомлення з пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділу теплопостачальної організації із зазначення відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано на офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)).

Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня його опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги

Відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 .

За вказаною адресою відкрито о/р НОМЕР_1 .

Відповідачі не укладали з позивачем договір, однак відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Згідно з доданим до заяви про усунення недоліків розрахунком боргу за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії станом на 01.01.2024 (розрахунок проведено з урахуванням сплат у грудні 2023 року) за особовим рахунком НОМЕР_1 , внаслідок несвоєчасного та неповного виконання зобов`язань щодо сплати послуг, за період з 01.10.2017 по 31.12.2023 утворилась заборгованість у розмірі 16 963,35 грн (а.с. 32-33).

Згідно з доданим до заяви про усунення недоліків розрахунком боргу за послугу з гарячого водопостачання/постачання гарячої води станом на 01.01.2024 (розрахунок проведено з урахуванням сплат у грудні 2023 року) за особовим рахунком № НОМЕР_1 , внаслідок несвоєчасного та неповного виконання зобов`язань щодо сплати послуг, за період з 01.10.2017 по 31.12.2023 утворилась заборгованість у розмірі 29 961,14 грн (а.с. 36-39).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Заперечуючи проти задоволення позову представник відповідачів-1, 2 - адвокат Бойко Є.В. зазначив таке:

- між сторонами відсутні договірні відносини;

- відповідач-3 виїхав за межі України;

- відповідачі-1,2 у період з лютого 2022 року по травень 2023 року не проживали за адресою: АДРЕСА_4 ;

- позивач зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості.

Суд вважає твердження представника відповідачів-1,2 необґрунтованими з огляду на таке.

Відповідачі-1, 2 не звертались до позивача з письмовою відмовою щодо припинення надання послуг.

Відповідачі не звертались до позивача у спірний період із заявами щодо ненадання, неналежного надання послуг з постачання теплової енергії та гарячого водопостачання.

Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Отже, відповідачі отримували послуги від позивача у спірний період на підставі договору приєднання.

На підтвердження не проживання відповідачів-1, 2 у період з лютого 2022 року по травень 2023 року надав копії довідок про взяття на облік ВПО та довідки Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, згідно з якими ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали за адресою: АДРЕСА_6 у період з 25.02.2022 по 27.10.2023 (а.с. 94, 94 зв, 124 зв).

На підтвердження не проживання за адресою: АДРЕСА_4 відповідача-3 надав копію паспорта громадянина України для виїзду за кордон, згідно з яким останній у спірний виїжджав за межі України та на тимчасово окуповану територію України (а.с.168 зв.)

Разом із тим, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За адресою: АДРЕСА_4 не обліковується індивідуальний засіб обліку гарячої води.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (2189-VIII) споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Отже, відповідачі мали право звернутися у спірний період до позивача з метою документального підтвердження їх відсутності за вказаною адресою та як наслідок не сплачувати вартість послуг з постачання гарячої води в період їх відсутності в житловому приміщенню.

Доказів звернення до позивача на виконання вимог п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі не надали.

Крім того, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»(2189-VIII) непроживання відповідачів за адресою їх реєстрації у спірний період не є підставою для звільнення їх від сплати за послуги з постання теплової енергії/централізованого опалення.

Представник відповідачів-1, 2 - адвокат Бойко Є.В., заперечуючи проти задоволення позову, зазначив, що вони здійснювали частково здійснювали оплату за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у період їх відсутності за адресою реєстрації.

На підтвердження надав копії фіскальних чеків, згідно з якими:

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.12.2023 по 31.12.2023 у розмірі 228,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.01.2024 по 31.01.2024 у розмірі 152,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 у розмірі 304,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.11.2022 по 30.11.2022 у розмірі 200,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.02.2023 по 28.02.2023 у розмірі 157,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.01.2023 по 31.01.2023 у розмірі 152,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 у розмірі 160,50 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.05.2022 по 31.05.2022 у розмірі 322,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.10.2022 по 31.10.2022 у розмірі 200,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.09.2022 по 30.09.2022 у розмірі 200,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.08.2023 по 31.08.2023 у розмірі 100,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.07.2023 по 31.07.2023 у розмірі 200,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.11.2023 по 30.11.2023 у розмірі 228,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.09.2023 по 30.09.2023 у розмірі 100,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.04.2023 по 30.04.2023 у розмірі 152,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.03.2023 по 31.03.2023 у розмірі 152,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.06.2023 по 30.06.2023 у розмірі 200,00 грн;

- здійснено оплату за централізоване постачання ГВ за період з 01.05.2023 по 31.05.2023 у розмірі 200,00 грн (а.с.95-97).

Звертаючись до суду з цим позовом та визначаючи розмір заборгованості за послуги з постачання гарячої води, позивач врахував здійснені відповідачами часткові оплати, зазначивши про це в розрахунку заборгованості, крім оплати за постачання ГВ за період з 01.01.2024 по 31.01.2024, оскільки зазначений платіж виходить за межі заявлених позивачем вимог (а.с.36-40).

Отже, суд вважає доведеним факт порушення відповідачами прав позивача щодо отримання плати з надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.08.2017 по 31.12.2023, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 29 961,14 грн та з надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 31.12.2023, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 16 963,35 грн, розмір якої відповідачами не спростований.

Щодо заявленої представником відповідачів-1,2 вимоги про застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ч. 1 ст. 257 цього Кодексу загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Позивач звернувся з цим позовом до суду 20.02.2024.

Позивач заявив позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 31.12.2023 та за послуги з постачання гарячої води за період з 01.08.2017 по 31.12.2023.

Отже, за загальним правилом, строк позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення заборгованості з постачання теплової енергії спливав 01.10.2020, про стягнення заборгованості з постачання гарячої води - 01.08.2020.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 (далі Закон 540-ІХ) розділ ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту:

«3. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49,83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України установлено з 12 березня до 3 квітня 2020 карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), тому пропущеною може бути позовна давність лише за вимогами, що виникли до 12 березня 2017 року.

Враховуючи, що з 12 березня 2020 року на усій території України було установлено карантин, а відповідно до Закону 540-ІХ під час дії карантину строки звернення до суду, продовжуються на строк дії такого карантину, строк позовної давності за вимогами, заявленими після 12 березня 2017 року є таким, що продовжений відповідно до закону, тому суд не вправі застосувати наслідки спливу строку позовної давності до цих вимог.

Підстави для застосування наслідків спливу позовної давності до заявлених вимог відсутні, оскільки нарахування заборгованості відповідачам за надані послуги з постачання:

- теплової енергії за період з 01.10.2017 по 31.12.2023

- гарячої води за період з 01.08.2017 по 31.12.2023 позивач здійснював у межах позовної давності.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України позивач нарахував на розмір заборгованості з постачання теплової енергії:

-3% річних за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 720,13 грн;

- інфляційні втрати за період з 10.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 2 452,30 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України позивач нарахував на розмір заборгованості з постачання гарячої води:

- 3% річних за період з 01.08.2017 по 23.02.2022 у розмірі 1 156,24 грн;

- інфляційні втрати за період з 01.08.2017 по 23.02.2022 у розмірі 4 351,46 грн.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача-1,2, що у період воєнного стану заборонено нарахування та стягнення 3% річних, які нараховані, зокрема, на заборгованість за житлово-комунальні послуги.

Суд вважає такі твердження необґрунтованими.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції від 05.03.2022) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення, зокрема, інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

З 24 лютого 2022 року на території України запроваджено та діє воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. Дані обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають.

Згідно з наданими позивачем розрахунками заборгованості, нарахування 3% річних та інфляційних втрат позивачем здійснювалось до 05.03.2022, тобто у відповідності до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції від 05.03.2022).

Разом із тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції від 30.12.2023) установлено, що нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285).

Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, датою завершення бойових дій у місті Києві є 30.04.2022.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Отже, з відповідачів на користь позивача солідарно підлягає стягненню:

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 31.12.2023 у розмірі 16 963,35 грн;

- 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 720,13 грн;

- інфляційні втрати, нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 2 452,30 грн;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.08.2017 по 31.12.2023 у розмірі 29 961,14 грн;

- 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 1 156,24 грн;

- інфляційні втрати, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 4 351,46 грн, а всього -55 604,62 грн.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 009,33 грн з кожного.

Керуючись нормами ст. 10, 12, 81, 141, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 274, 279, 354-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція»:

- заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 31.12.2023 у розмірі 16 963,35 грн;

- 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 720,13 грн;

- інфляційні втрати, нараховані на заборгованість з постачання теплової енергії за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 2 452,30 грн;

- заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з 01.08.2017 по 31.12.2023 у розмірі 29 961,14 грн;

- 3% річних, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 1 156,24 грн;

- інфляційні втрати, нараховані на заборгованість з постачання гарячої води за період з 01.10.2017 по 23.02.2022 у розмірі 4 351,46 грн, а всього - 55 604,62 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 1 009,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 1 009,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» судовий збір у розмірі 1 009,33 грн.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро - реконструкція», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 20.

Відповідач-1: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач-3: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29.11.2024.

Суддя В.М. Маркєлова