УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2024 р. Справа № 596/1317/24

Провадження № 2/596/421/2024

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Митражик Е.М.

при секретарі судового засідання Кузик М.Я.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Гусятин в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевчук В.О. звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, в якому просять зобов`язати ОСОБА_2 надати ОСОБА_3 доступ до підвального приміщення, яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , шляхом надання права проходу через коридор у квартирі АДРЕСА_2 та дублікатів ключів, надання можливості самостійного виготовлення позивачем дублікатів до замка до підвального приміщення, яке знаходиться в будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 25 липня 2024 року провадження у зазначеній справі відкрито та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

19.08.2024 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить в задоволенні позову ОСОБА_1 до неї про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

22 жовтня 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшла до суду заява про залишення без розгляду її позовної заяви до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та просить вирішити питання про повернення їй сплаченого судового збору.

Позивач ОСОБА_1 , її представник адвокат Шевчук В.О. в підготовче судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, належним чином була повідомлена про день, час та місце слухання справи.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначає спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду (пункт 5 частини першої статті 257 ЦПК України).

За змістом статті 257 ЦПК України залишення заяви без розгляду це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Закріплене за позивачем право на подання такої заяви є абсолютним. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Суд зобов`язаний залишити подану заяву без розгляду, якщо позивач звернувся з таким клопотанням. Таких висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 10.04.2020 у справі № 548/2531/18 (провадження № 61-2228св20), від 29.09.2021 у справі № 505/3083/13-ц (провадження № 61-4773св19), від 04.04.2022 у справі № 441/1609/19 (провадження № 61-20050св21).

Так само суд не наділений повноваженнями відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті, що узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 03.02.2023 у справі № 683/1861/19.

Відповідно до принципу диспозитивності, позивач вправі розпоряджатися своїми вимогами на свій розсуд.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на принцип диспозитивності цивільного процесу, суд вважає за необхідне задовольнити частково подану позивачем заяву та позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Щодо вимоги позивача про повернення судового збору, який був сплачений при зверненні до суду з позовом, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією про оплату № 0512-8335-4891-7679 від 15.07.2024 року.

У ч. 3 ст. 257 ЦПК України зазначено, що в ухвалі про залишення позову без розгляду можуть бути вирішені питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням); 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

В даному випадку, оскільки даною ухвалою суду позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном залишено без розгляду саме за заявою позивача, то підстави для повернення сплаченого судового збору відсутні, тому в цій частині заява до задоволення не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», п.1 ч.1 ст.200, ст.ст. 257, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про залишення позову без розгляду та повернення судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном - залишити без розгляду.

В задоволенні решти заяви відмовити. Роз`яснити позивачу її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позову без розгляду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 29 листопада 2024 року.

Суддя Елла МИТРАЖИК