ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-о/753/847/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарях Малишенко С.В.,

Дядейко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою до заінтересованої особи ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису, в якій просить вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_4 та покласти на нього обов`язки вказані у заяві, а саме видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборонити ОСОБА_4 наближатись на відстань до 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_3 - квартири АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею.

Заявниця в обґрунтування заяви посилається на те, що сторони 7.03.2009 року уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу у них народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_5 . З січня 2020 року сторони припинили спільне проживання, ведення спільного господарства, в результаті чого припинились шлюбно-сімейні відносини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9.02.2023 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано. Після розірвання шлюбу заявниця майже не підтримувала з колишнім чоловіком будь-яких відносин, крім періодичного спілкування. Але, починаючи з липня 2024 року, дізнавшись, що ОСОБА_3 проживає з іншим чоловіком ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу, а в подальшому і про укладення між ними шлюбу, ОСОБА_4 майже кожного дня став дзвонити зі свого мобільного телефону № НОМЕР_1 на мобільний телефон заявниці № НОМЕР_2 і погрожувати їй фізичною розправою, насильством і вбивством у агресивній формі з застосуванням нецензурної лексики. В подальшому заявниця заблокувала його номер мобільного телефону, але він почав дзвонити її родичам і продовжувати передавати погрози через них своїй колишній дружині. Така поведінка ОСОБА_4 викликана його бажанням повернути силоміць ОСОБА_3 до попередніх їх сімейних відносин. 1.10.2024 року заявниця звернулась з заявою до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві про вчинення ОСОБА_4 відносно неї домашнього насильства, однак працівниками поліції не був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1, ст.173-2 КУпАП у зв`язку з неможливістю встановлення місця проживання ОСОБА_4 . Вказані погрози продовжуються вчинятись заінтересованою особою і по день розгляду справи. Психологічний стан здоров`я заявниці погіршився, вона постійно живе в страху перед реальної загрозою її життю та здоров`ю, має пригнічений стан. Враховуючи, що ОСОБА_4 нехтує нормальним ставленням до ОСОБА_3 , що у подальшому може призвести до ще більшого погіршення її психологічного здоров`я, остання змушена була звернутись з даною заявою до суду та просить вжити заходи щодо заінтересованої особи.

В судововому засіданні заявниця ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 вимоги заяви підтримали, просили її задовольнити, надавши суду пояснення аналогічні змісту заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судові засідання не з`явився жодного разу, про розгляд справи був неодноразово повідомлений судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оглянувши відеозаписи флеш-накопичувача, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заяви з наступних підстав.

За змістом ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Як встановлено судом, 7.03.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї.

В період зареєстрованого шлюбу у них народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_5 (а.с.11).

З січня 2020 року сторони припинили спільне проживання, ведення спільного господарства, не мають спільного сімейного бюджету, в результаті чого припинились шлюбно-сімейні відносини. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 9.02.2023 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.9-10).

З 2024 року ОСОБА_3 почала спільно проживати з ОСОБА_6 як жінка з чоловіком без реєстрації шлюбу, а 9.08.2024 року вони уклали між собою шлюб (а.с.8).

Статтею 350-2 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До переліку осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти (ч.2, ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п.2, ч.1, ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 ч.1, ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п.9, ч.1, ст.1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

При цьому, згідно з п.3, ч.1, ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Таким чином, зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Згідно полодень ст.12; 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Положеннями ст.26Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до п.1, ч.1, ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_3 піддавалась психологічному насильству з боку ОСОБА_4 , що підтверджується доказами, які наявні в матеріалах справи. Починаючи з липня 2024 року, дізнавшись, що заявниця ОСОБА_3 проживає з іншим чоловіком ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу, а в подальшому і про укладення між ними шлюбу, заінтересована особа ОСОБА_4 майже кожного дня став дзвонити зі свого мобільного телефону № НОМЕР_1 на мобільний телефон заявниці № НОМЕР_2 і погрожувати їй фізичною розправою, насильством і вбивством у агресивній формі з застосуванням нецензурної лексики. В подальшому заявниця заблокувала його номер мобільного телефону, але він почав дзвонити її родичам і продовжувати передавати погрози через них своїй колишній дружині. Така поведінка ОСОБА_4 викликана його бажанням повернути силоміць ОСОБА_3 до попередніх їх сімейних відносин.

1.10.2024 року заявниця звернулась з заявою до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві про вчинення ОСОБА_4 відносно неї домашнього насильства, однак працівниками поліції не був складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч.1, ст.173-2 КУпАП у зв`язку з неможливістю встановлення місця проживання ОСОБА_4 . Вказані погрози продовжуються і по день розгляду справи. Вказані обставини підтвердили допитані в суді свідки ОСОБА_6 і ОСОБА_8 , а також підтверджуються відеозаписом флеш-накопичувача, оглянутим у судовому засіданні, скрін-шотами з мобільного телефону заявниці з погрозами з мобільного телефону заінтересованої особи (а.с.16-19), заявою ОСОБА_3 до Дарницького управління поліції ГУ НП в м. Києві від 1.10.2024 року (а.с.21-24).

Відповідно до ч.3, ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави.

Вимогами частини четвертої статті 350-6 ЦПК України визначено, що рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.4; 10; 12-13; 76-80; 81; 133; 141; 223; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.350-1-350-8 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Видати відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) обмежувальний припис терміном на 6 (шість) місяців, встановивши наступні обмеження:

- заборони ОСОБА_9 наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 до адреси: АДРЕСА_3 ;

- заборонити ОСОБА_9 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_10 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб;

- заборонити ОСОБА_9 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_11 , переслідувати її та у будь-який спосіб спілкуватись з нею.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копії рішень направити до Дарницького управління поліції ГУНП України в м. Києві, Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації для взяття на облік ОСОБА_2 .

Повний текст рішення виготовлено та проголошено 2.12.2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Копію рішення після його проголошення вручити негайно учасникам справи.

Суддя :