справа № 201/9365/24
провадження № 2/201/3642/2024
УХВАЛА

про перехід до загального позовного провадження

27 листопада 2024 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зміну способу і розміру стягуваних аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 02 серпня 2024 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про зміну способу і розміру стягуваних аліментів на дитину на час її навчання до 23 років. Ухвалою судді від 09 серпня 2024 року по вищевказаній цивільній справі відкрито провадження і відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України призначений розгляд справи в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В листопаді 2024 року стало питання розглядати справу за правилами загального позовного провадження відповідно правової позиції ВС (справа № 752/1058/23 провадження 61-17143св23; 24 січня 2024 року).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши думку сторін, третьої особи та обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 49 ЦПК України: 2. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; 2) позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. 3. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Згідно статі 274 ЦПК України. Справи, що розглядаються в порядку спрощеного позовного провадження 1. У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. 2. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. 3. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 4. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини. 5. Суд відмовляє у розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження або постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, якщо після прийняття судом до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Отже відповідно до вказаної статі суд постановляє ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, враховуючи категорію та складність справи, оскільки саме категорія про зміну способу і розміру аліментів, зменшення розміру аліментів (а не стягнення) не передбачена розглядом в спрощеному провадженні; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі залучати інших осіб, призначити експертизу, викликати свідків тощо; чи виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорі; збільшення розміру позовних вимог або зміни предмета позову, за наявності яких відповідна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторона позивача наполягає на задоволенні позову та розгляді їх клопотань, що потребують час для виконання, можливо виклику інших осіб, спір виникає із сімейних відносин, є інші обставини, а тому ця цивільна справа не може бути розглянута за правилами спрощеного позовного провадження.

Приймаючи до уваги вказане, суд вважає за необхідне призначити підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження.

Згідно до ч. 6 ст. 277 ЦПК України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких грунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

При цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи питання про розгляд справи в спрощеному або загальному позовному провадженні, суд приходить до висновку, що цивільну справу необхідно розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 49, 260, 274, 277, 353, 354 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ :

Перейти до розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про зміну способу і розміру стягуваних аліментів на дитину за правилами загального позовного провадження.

Призначити проведення підготовчого засідання у справі на 09 год. 00 хв. 25 грудня 2024 року, про що повідомити сторони, третю особу.

Ухвала набрала законної сили 27 листопада 2024 року.

Протягом десяти днів відповідач має право надіслати відзив на уточнену позовну заяву і всі письмові та електронні докази, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення іншим учасникам копії відзиву та доданих до нього документів.

Позивач до початку розгляду справи по суті, має право підготувати відповідь на відзив, виклавши письмово свої міркування, аргументи та надати відповідні докази, направити відповідачу та суду з підтвердженням такого направлення учасникам справи.

У разі ненадання учасниками розгляду заяви по суті справи у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвала окремо від рішення оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя