Справа № 189/2487/24
РІШЕННЯ

Іменем України

02.12.2024 року смт. Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лукінової К.С.

при секретарі Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Покровське в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування додаткових витрат на лікування за період з 20.06.2024 року по 24.09.2024 року, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування додаткових витрат на лікування за період з 20.06.2024 року по 24.09.2024 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що згідно вироку Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2015 року за фактом вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України (справа № 189/1419/13-к), позивача, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано потерпілим в даному кримінальному провадженні. Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області встановлено наступне: 11 серпня 2012 року близько о 01.00 години, знаходячись біля магазину приватного підприємця по вул. Миру в с. Циково Покровського району Дніпропетровської області на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, використовуючи малозначимий привід, під час сварки, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 умисно, наніс ОСОБА_1 декілька ударів, руками по різних частинах тіла, заподіявши садна на лівому передпліччі, лівого колінного суглобу. При цьому невстановленим слідством твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, незначних розмірів, утримуючи його в руці і усвідомлюючи можливість спричинення позивачу тяжких тілесних ушкоджень і бажаючи настання тяжких наслідків, умисно наніс у життєво важливі органи (голову), а саме в ліву тім`яну частину голови не менше двох ударів, внаслідок чого ОСОБА_1 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3 ступеню, забитих ран голови лівої тім`яної ділянки, втисненого перелому лівої тім`яної кістки, внутрішньочерепної гематоми, які згідно висновку експерта № 232-2012 р. «Е» від 05.11.2012 року у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Висновком експерта № 232-2012 р. «Е» від 05.11.2012 року, завдані ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3 ступеню, забитих ран голови лівої тім`яної ділянки втисненого перелому лівої тім`яної кістки, внутрішньочерепної гематоми, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, та утворились від дії тупого твердого предмету (предметів), або при ударі об такий (такі). Висновком експерта №13 від 01.02.2013 року, ОСОБА_1 завдані тілесні ушкодження: проникаюча черепно-мозкова травма, 2 (дві), окремо розташовані, забиті рани уламковий, втиснутий в порожнину черепу перелом лівої тім`яної кістки, з двома дефектами кісткової тканини, відповідно яким маються ушкодження твердої мозкової оболонки; 2 (два) вогнища забою речовини головного мозку в лівій тім`яній частці, внутрішньо-мозкова гематома в області лівої півкулі мозку; мають місце ускладнення перенесеної черепно-мозкової травми у вигляді після травматичних, рубцово- кизтозно-атрофічних змін в правій лобній та лівій лобно-тім`яній частках; епідуральної (над твердою мозковою оболонкою, гігроми в лівій лобно-тім`яно-скроневій області; когнітивних розладів, правобічного геміпарезу, сенсорно-моторної афазії, енцефалопатії). Садна лівого передпліччя, лівого колінного суглобу. З вироку суду чітко вбачається, що отримані ОСОБА_1 тяжкі травми спричинені внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 . Для відновлення свого здоров`я хоча б частково, скаліченого внаслідок протиправних дій з вини ОСОБА_2 , позивач має постійно лікуватися, в результаті чого витрачати дуже великі кошти. Згідно договору про відшкодування збитків від 07.07.2015 року, зареєстрованого в реєстрі під № 1038, ОСОБА_2 було виплачено позивачу відшкодування в розмірі 100000 грн., яких катастрофічно мало для лікування, оскільки нанесеними йому тяжкими тілесними ушкодженнями завдано значне ушкодження здоров`ю, яке потребує постійного лікування. Відповідно до епікризу з історії хвороби № 663/2017 по направленню обласної консультативної поліклініки на стаціонарне лікування в КУ ДОКПБ в 37 відділення з 23.01.2017 року по 03.03.2017 року, ОСОБА_1 14.02.2017 року проведена операція та поставлено діагноз: симптоматична посттравматична епілепсія з частими складними парціальними та вторинно генералізованими припадками. Т 90.5 - наслідки тяжкої черепно-мозкової травми, забою-здавлювання головного мозку 3 ст., вдавленого перелому тім`яної кістки зліва, внутрішньо мозкової гематоми в лівій гемісфері. З довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 723595 виданого 31.10.2017 року вбачається, що позивачу, ОСОБА_1 встановлено II групу інвалідності за загальним захворюванням по патології органів руху безстроково. За період з 20.06.2024 року по 24.09.2024 року на його лікування додатково витрачено 4803,92 грн., а саме: 20.06.2024 261.80 грн., 22.07.2024 579.00 грн., 05.09.2024-856.18 грн., 16.09.2024 2811.25 грн., 24.09.2024 -295.69 грн. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь додаткові витрати на лікування в розмірі 4803,92 грн.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач ОСОБА_1 , надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позов підтримує, просить задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав, тому суд вважає за можливе розглянути справу відповідно правил ст. 280,287,288 ЦПК України - заочно.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до наступного висновку.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (а.с. 5).

Так, вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, виконання призначеного покарання ОСОБА_2 відстрочено з іспитовим строком три роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.2,3,4 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Вказаним вироком встановлено, 11 серпня 2012 року близько о 01.00 години, знаходячись біля магазину приватного підприємця по АДРЕСА_1 на підґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, використовуючи малозначимий привід, під час сварки, з метою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 умисно, наніс ОСОБА_1 декілька ударів, руками по різних частинах тіла, заподіявши садна на лівому передпліччі, лівого колінного суглобу. При цьому невстановленим слідством твердим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, незначних розмірів, утримуючи його в руці і усвідомлюючи можливість спричинення позивачу тяжких тілесних ушкоджень і бажаючи настання тяжких наслідків, умисно наніс у життєво важливі органи (голову), а саме в ліву тім`яну частину голови не менше двох ударів, внаслідок чого ОСОБА_1 , були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, забою головного мозку 3 ступеню, забитих ран голови лівої тім`яної ділянки, втисненого перелому лівої тім`яної кістки, внутрішньочерепної гематоми, які згідно висновку експерта № 232-2012 р. «Е» від 05.11.2012 року у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень (а.с. 7-10).

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, протиправність дій ОСОБА_2 , його вина та причинно-наслідковий зв`язок між завданою матеріальною шкодою та шкодою, заподіяною ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , підтверджуються встановленими вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09.07.2015 року по справі №189/1419/13-к обставинами, що набрав законної сили.

Відповідно до ч.1 ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Тобто на користь потерпілого відшкодовуються витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 723595 ОСОБА_1 з 15.10.2017 року встановлено другу групу інвалідності довічно.

Згідно епікризу із історії хвороби № 663/2017 по направленню обласної консультативної поліклініки на стаціонарне лікування в КУ ДОКПБ в 37 відділення з 23.01.2017 року по 03.03.2017 року, ОСОБА_1 14.02.2017 року проведена операція та поставлено діагноз: G 40.3: симптоматична посттравматична епілепсія з частими складними парціальними та вторинно генералізованими припадками. Т 90.5 - наслідки тяжкої черепно-мозкової травми, забою-здавлювання головного мозку 3 ст., вдавленого перелому тім`яної кістки зліва, внутрішньомозкової гематоми в лівій гемісфері. Рекомендації: нагляд невропатолога за місцем мешкання. Постійне та регулярне вживання левіцитама 1000 мг 2 раза на добу, ламотрина 50 мг 2 раза на добу (а.с. 12-13).

Як вбачається з копії виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3547/539, ОСОБА_1 знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні КНП «Покровська лікарня» в період з 14.09.2024 року по 24.09.2024 року. Лікування: фіз. р-н 0,9%, л-лізин есцинат, метонат, діагама, когнітіум, фінпепсін, масаж, ЛФК. Рекомендовано: прийом-когнітіум 1 амп. Х2 р 2 тижні, фінпепсін 1 т х2р. (а.с. 14).

Судом також встановлено, що позивач поніс додаткові витрати на лікування, оскільки на постійній основі вживає ліки, а саме: левіцитам та ламотрин, що підтверджується копіями чеків на їх придбання та копіями чеків на придбання ліків на лікування при знаходженні на стаціонарному лікуванні КНП «Покровська лікарня» (а.с. 15; 15-зворот).

Таким чином суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що матеріалами справи підтверджено завдані позивачу додаткові витрати на лікування за період з 20.06.2024 року по 24.09.2024 року, у зв`язку з нанесенням йому тілесних ушкоджень 10.08.2012 року, тому суд дійшов висновку, що ці витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 4803,92 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн., оскільки позивач при зверненні з позовом до суду звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, 23, 1166, 1195 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 266, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування додаткових витрат на лікування за період з 20.06.2024 року по 24.09.2024 року - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_3 , виданий Васильківським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 16.08.1995 року, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , додаткові витрати на лікування в розмірі 4803,92 грн. (чотири тисячі вісімсот три гривень 92 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.С. Лукінова

02.12.2024