Справа № 450/3413/24 Провадження № 2/450/1744/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Ліпенцевої К.В.

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Ільків Г.М.

представника ювенальної поліції Лащак А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пустомити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Пустомитівський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся до суду про припинення стягнення аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі судового наказу Пустомитівського районного суду від 05.04.2023 у справі №450/971/23. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 06.09.2008 у Чижиківській сільській раді Пустомитівського району Львівської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у сторін народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 01.03.2022 його було призвано у Збройні Сили України. З цього часу з ОСОБА_2 шлюбних сімейних стосунків вони не підтримували, разом не проживали, спільного господарства не вели, шлюб носив формальний характер, у зв`язку з чим відповідно до рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 25.07.2023 року у справі №450/3204/22 за його позовом шлюб було розірвано. Під час проходження мною служби в Збройних силах України діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали зі своєю матір`ю ОСОБА_5 . Враховуючи це, за заявою ОСОБА_5 05.04.2023 року Пустомитівським районним судом Львівської області було видано судовий наказ у справі №450/971/23, відповідно до якого наказано стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.03.2023 і до досягнення дітьми повноліття. Однак після отримання поранення він знову на постійній основі проживає в АДРЕСА_1 . Неповнолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з цього часу проживають з ним, а не з матір`ю ОСОБА_2 . Він займається утриманням та вихованням дітей. Оскільки діти проживають з ним та перебувають на його утриманні, вважає стягнення аліментів з нього таким, що суперечить положенням СК України. Нарахування аліментів за період, коли діти не проживають з отримувачем аліментів, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримуються діти, та враховуючи, що діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають з ним, існує необхідність припинення стягнення з нього аліментів.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та дали пояснення, аналогічні мотивам звернення до суду; просили позов задоволити.

Позиція відповідача: 08.08.2024 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Під час проходження позивачем служби в Збройних силах України, відповідачка разом з дітьми проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Однак позивач, систематично застосовуючи до відповідачки фізичну силу, погрози та приниження змусив її з`їхати з житлового будинку АДРЕСА_1 , у якому вона проживала з часу реєстрації їх шлюбу, а також після його розірвання, разом з дітьми до моменту повернення позивача зі служби в Збройних силах України. Даний житловий будинок фактично належить їхньому молодшому сину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі заповіту. Однак, документально оформити спадщину на ім`я сина вона не може, оскільки позивач забрав усі правовстановлюючі документи на будинок, у тому числі заповіт. Позивач, здійснюючи на дітей психологічний тиск та залякування, змусив їх на даний час залишитися проживати з ним. В результаті тимчасового проживання дітей з позивачем, останні не мають дисципліни та контролю: допізна гуляють на вулиці, недоглянуті, погано харчуються. Позивач забороняє дітям спілкуватися з матір`ю, приймати від неї продукти харчування. Вигнавши відповідачку з дому та залишивши дітей проживати з ним, позивач переслідує власні цілі: відтермінування оформлення спадщини на сина позбавить позивача можливості виганяти та не допускати відповідачку як матір дітей до будинковолодіння, де вона прожила 16 років та вклала значні кошти в його облагородження, покращення житлових умов; припинення стягнення аліментів з метою уникнення належного матеріального утримання дітей позбавить позивача від будь якого матеріального утримання дітей, оскільки повним матеріальним утриманням дітей займалася та займається виключно відповідачка. Позивач не може належним чином матеріально утримувати, забезпечувати дітей та виконувати батьківські обов`язки, оскільки веде аморальний спосіб життя: зраджував, перебуваючи у шлюбі, систематично зловживає алкогольними напоями, веде себе агресивно та неконтрольовано; притягався до адміністративної відповідальності за скоєне насильство в сім`ї. Позивач шляхом психологічного тиску із застосування фізичної сили виселив відповідачку без будь-якого її волевиявлення на це. Вона матеріально утримує дітей, бажає проживати з дітьми та виконувати свої материнські обов`язки. Позивач через свій психологічний тиск на дітей не дає їм право вибору. Крім цього, останній користується тим, що дітям комфортніше проживати в будинку де вони виросли, де їхні друзі, тощо; діти зареєстровані за місцем реєстрації відповідачки, проживають за місцем їх фактичного проживання з народження, на даний час з батьком, без матері, без будь якого на це волевиявлення, однак з примусу батька. А тому вважає, що немає підстав стверджувати, що діти проживають з позивачем та перебувають повністю на його утриманні. Крім того, ОСОБА_1 рахується в списках військової частини НОМЕР_1 від 01.10.2023 Наказ №273, не звільнений із служби в Збройних силах України; тимчасово знаходиться на лікарняному, після закінчення якого повернеться для продовження проходження військової служби. За таких обставин малолітні діти продовжуватимуть проживати з матір`ю, а тому поданий позивачем позов є передчасним та документально не підтверджений.

У доповненні до відзиву, який надійшов на адресу суду 28.08.2024, зазначається, що відповідачка постійно забезпечує дітей кишеньковими коштами. Діти зареєстровані разом з відповідачкою, що підтверджується відповідними Витягами про місце їх реєстрації.

У судовому засіданні відповідачка та її представник позовні вимоги заперечили, покликаючись на обставини, викладені у відзиві та доповненні до такого. Просили в задоволенні позову відмовити.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 22.07.2024 ухвала про відкриття провадження та розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; 08.08.2024 відзив відповідача; 21.08.2024 клопотання позивача про виклик свідків; 28.08.2024 доповнення до відзиву; 12.09.2024 клопотання представника відповідача про зупинення розгляду справи; 12.11.2024 протокольна ухвала про відмову у зупиненні провадження у справі.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зважаючи на викладене, розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення.

Разом з тим, суд звертає увагу, що ст.179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

При цьому, відповідно до ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті можливість скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення у справі, зокрема, з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Окрім того, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №596/826/21-ц щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дитини, звільнення від сплати заборгованості), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 17.05.2024, складеного комісією у складі старости ОСОБА_6 , гол. спеціаліста ОСОБА_7 , та депутата с.р. ОСОБА_8 , в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_1 голова д/г та сини ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .

Допитані в судовому засіданні в присутності представника ювенальної поліції як свідки неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , зазначили, що проживають з батьком з власної ініціативи за адресою АДРЕСА_1 , харчуються в бабусі матері батька, мама інколи приносить щось поїсти: хліб, ковбасу. Вони і надалі хочуть проживати з татом; мама час від часу надає кошти на кишенькові витрати.

Покликання сторони відповідачки щодо реєстрації дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою її теперішнього проживання в АДРЕСА_2 , не свідчить про проживання дітей з матір`ю відповідачкою у справі.

Крім того, відповідачка визнала, що діти проживають з батьком позивачем у справі, однак зазначила, що позивач шляхом залякування та психологічного змусив дітей проживати з ним, а її покинути будинок, де вона проживала після одруження протягом 16 років.

Щодо надання відповідачкою коштів дітям, то допитані як свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не заперечили отримання таких від матері, однак вказали, що проживають з батьком, який їх утримує.

Покликання сторони відповідачки на аморальний спосіб життя та фактичну належність будинку по АДРЕСА_1 неповнолітньому ОСОБА_3 не спростовує факту проживання дітей саме з батьком.

Наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 05.04.2023 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , стягуються аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину, відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу у справі № 450/971/23, виданого Пустомитівським районним судом Львівської області 05.04.2023.

Таким чином, вимоги позивача щодо припинення стягнення з нього аліментів є законними та обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

За приписами ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено повністю, вказана сума судового збору підлягає стягнення з відповідачки на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, ст. 84, 180-199, 267-271, 273 Сімейного Кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, задовольнити.

Припинити стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі судового наказу Пустомитівського районного суду від 05.04.2023 у справі №450/971/23.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. (одну тисячу двісті одинадцять гривень 20 коп.) сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Пустомитівський відділ державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , 81100, м.Пустомити, вул. І.Кандиби, 3, Львівського району Львівської області.

Повний текст рішення складено 22.11.2024.

СуддяД. А. Кукса