Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6934/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Підвиноградів померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.06.2005 р. серії НОМЕР_1 . На день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 . Разом з нею були зареєстровані і проживали - ОСОБА_2 , чоловік - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , дочка - ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , син - ІНФОРМАЦІЯ_5 . Заповіт покійна не залишила. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина до складу якої увійшла земельна ділянка площею 1,65 га розташована на території урочища «Лази» Підвиноградівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства із залишковою вартістю майна пайового фонду 13881,35 грн, які мати позивача успадкувала після смерті її тітки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Позивач вказує, що він прийняв спадщину після смерті своєї матері та для оформлення спадкових прав звернувся до державного нотаріуса. Разом з цим спадкодавець ОСОБА_4 набувши право власності на вказану земельну ділянку та майновий пай, після смерті своєї тітки ОСОБА_6 документально спадщину не оформила. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовила. Відповідачі на спадщину не претендують.

У зв`язку з наведеним позивач змушений звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позивач у підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність.

Відповідачі будучи повідомленими про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче засідання не з`явилися, але подали до суду письмові заяви згідно яких просять суд розглядати справу у їх відсутність, вимоги позивача визнають в повному обсязі та не заперечують проти їх задоволення.

Третя особа будучи повідомленою про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче судове засідання не з`явилася, заяв, клопотань від неї не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 померла тітка матері позивача - ОСОБА_6 , що стверджується свідоцтвом про смерть.

На день смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 постійно проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка старости від 08.07.2024 р. №20.9-18/340 .

Згідно довідки старости округу с. Підвиноградів від 08.07.2024 р. №20.9-18/339 з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 були зареєстровані і проживали: ОСОБА_2 , племінниці чоловік - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , племінниця - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , племінниці дочка - ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , племінниці син - ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_6 належала земельна ділянка площею 1,65 га розташована на території урочища «Лази» Підвиноградівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК №011387 зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №91 від 26.02.2002 р. Також їй належало право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства із залишковою вартістю майна пайового фонду 13881,35 грн., що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного СГП серії НОМЕР_2 .

Спадкодавець ОСОБА_6 не мала ні чоловіка ні дітей, а тому єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину після її смерті була племінниця - мати позивача, ОСОБА_4 , яка разом з нею проживала на час її смерті та доглядала за нею.

Батько матері позивача та брат ОСОБА_6 - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Заповіту спадкодавець не залишила.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, спадкування після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , відбувалось за правилами, встановленими ЦК 1963 р.

Суд констатує, що після смерті спадкодавця спадщину прийняла мати позивача ОСОБА_4 в порядку ст.549 Цивільного кодексу України 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини, так як на час відкриття спадщини вона проживала з спадкодавцем та та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

Разом з цим мати позивача ОСОБА_4 документально спадкові права не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Підвиноградів померла мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.06.2005 р. серії НОМЕР_1 .

На день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Разом з нею були зареєстровані і проживали: ОСОБА_2 , чоловік - ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , дочка - ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , син - ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що свідчить довідка старости округу с. Підвиноградів від 08.07.2024 р. №20.9-18/337 .

Заповіту спадкодавець ОСОБА_4 не залишила.

Спадкоємцями за законом першої черги до майна померлої (вказаної вище земельної ділянки та майнового паю) є сторони по справі - позивач ОСОБА_1 , як син спадкодавця та відповідачі: ОСОБА_2 - чоловік спадкодавця, ОСОБА_5 - дочка спадкодавця.

Відповідачі позов визнали, на спадкове майно не претендують.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері позивач звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори, однак державний нотаріус відмовила позивачу в оформленні спадщини із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що видано лист-відмову від 26.07.2024 р. № 301/01-16.

Оскільки спадкодавець отриману спадщину після смерті своєї тітки документально не зареєструвала, позивач не має можливості оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на ім`я спадкодавця.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін`юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно до правової позиції, викладеної у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012 року № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст. 2 ЗУ від "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" 1 липня 2004 року N 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Відповідно до "Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно", рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачем доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 525, 527, 534, 541, 542, 548, 549 ЦК УРСР в ред. від 18.07.1963 року, ст.ст.16, 392, 1225, 1261, 1268, 1270, 1274 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81,200, 206, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на:

1) земельну ділянку, розташовану на території урочища «Лази» Підвиноградівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва посвідчене копією державного акта серії IV-ЗК №011387, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №91 від 26.02.2002 р., площею 1,65 га;

2) майновий пай члена КСП, залишковою вартістю 13631 грн. 35 коп., на основі виданого 15.03.2002 р. Підвиноградівською сільською радою сертифікату сер. ЗК-ІІІ №023150,

у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко