Провадження №2/512/135/24
"26" листопада 2024 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Савранський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Брюховецького О.Ю.,

за участю секретаря - Тімановського А.Г.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки (в режимі відеоконференції) - адвоката Марущака О.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку загального позовного провадження справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Марущак О.Є. звернувся до суду з позовною заявою до Гайворонського районного суду Кіровоградської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

На підставі ухвали Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 01.02.2024 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом передано на розгляд до Савранського районного суду Одеської області.

Зазначена справа надійшла до Савранського районного суду Одеської області 05.03.2024.

Згідно зі статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) автоматизованою системою документообігу суду, з урахуванням положень статей 36, 37 ЦПК України, було визначено головуючого суддю Брюховецького О.Ю. та передано йому вказану справу.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 після його смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема, з права власності на земельну ділянку 2,0668 га, з кадастровим номером :01:001:0569, що розташована на території Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області. Позивачка є спадкоємицею першої черги. Однак, спадкоємцем першої черги ще є її рідний брат ОСОБА_2 , який заяву до нотаріальної контори після смерті батька не подав. Разом з тим позивачка стверджує, що спадщину після смерті батька прийняла шляхом відповідної заяви про прийняття спадщини. 04.06.2021 позивачка звернулась до Гайворонської державної нотаріальної контори Кіровоградської області для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на все спадкове майно (цілу спадкову земельну ділянку), але отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва на все майно, у зв`язку з наявністю іншого спадкоємця за законом, який був зареєстрований разом зі спадкоємцем на день його смерті, а тому прийняв спадщину.

Позивачка стверджує, що згідно змісту довідки Заваллівської селищної ради Кіровоградської області №378 від 10.02.2021 року, станом на 09.11.2020 року ОСОБА_3 (спадкодавець), ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом із спадкодавцем на день його смерті за вказаною адресою були зареєстровані - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачка, - донька спадкодавця, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - чоловік позивачки та їхні діти: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (онуки спадкодавця), а також ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 - рідний брат позивачки та син спадкодавця. Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 хоча і були зареєстровані за вказаною адресою, але фактично там не проживали.

Представник позивачки вказує на те, що ОСОБА_1 не може вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування всієї спадщини, оскільки її рідний брат ОСОБА_2 був зареєстрований із спадкодавцем за однією адресою на день його смерті, але жоден з них там фактично не проживали.

Таким чином, на думку позивачки, єдиним належним способом захисту її прав та законних інтересів є звернення до суду.

Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання про витребування доказів, а саме про витребування копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 з Гайворонської нотаріальної контори (а.с.6).

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 11.03.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.04.2024.

Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про витребування спадкової справи після смерті ОСОБА_3 з Гайворонської нотаріальної контори.

04.04.2024 на електронну пошту Савранського районного суду Одеської області надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції представника позивачки адвоката Марущака О.Є., який діє на підставі ордеру серія ВА №1065661 від 25.01.2024 (а.с.33).

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 08.04.2024 вказане клопотання представника позивача задоволено.

Слухання справи неодноразово відкладалися в зв`язку з клопотанням представника позивачки про відкладення судового засідання, а також неможливістю надати суду спадкової справи Гайворонською державною нотаріальною конторою (01.05.2024,15.05.2024, 12.06.2024, 09.07.2024, 24.09.2024, 22.10.2024).

08.08.2024 на електронну адресу суду надійшло клопотання про уточнення анкетних даних відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Савранського районного суду Одеської області від 24.09.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.10.2024.

В судове засідання 26.11.2024 позивачка та її представник (в режимі відеоконференції) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач 26.11.2024 в судове засідання не з`явився, проте 19.04.2024 подав клопотання в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглянути без його участі (а.с.43).

Правом на подачу відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк відповідач не скористався.

Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, всебічно, об`єктивно, повно та безпосередньо у судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи ці докази з огляду на їх належність, допустимість, достовірність, кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Суд встановив, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 12.11.2020 Савранським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 57 років, актовий запис про смерть №251 (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Ізосімовою К.Б. від 06.11.2020 року вбачається, що земельна ділянка площею 2,0668 га, кадастровий номер :01:001:0569, яка розташована на території АДРЕСА_2 , належить спадкоємцю ОСОБА_3 (а.с.8).

Відповідно до довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості вбачається, що вартість вищевказаної земельної ділянки складає 61252, 69 грн. (а.с.9-10).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 02.03.1983 Концебівською сільською радою народних депутатів Савранського району Одеської області, актовий запис №9, вбачається, що ОСОБА_7 є донькою ОСОБА_3 (а.с. 11).

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 виданого 23.10.2010 Чемерпільською сільською радою Гайворонського району Кіровоградської області, актовий запис №5, позивачка ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_9 (а.с.12).

З довідки №378 від 10.02.2021 Завалівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_3 (нині покійний) був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживав (а.с.15).

Крім того, з вищевказаної довідки вбачається, що ОСОБА_2 (син покійного) також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживав (а.с.15).

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Гайворонської районної державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 04.06.2021 вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цілу земельну ділянку на території Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області у зв`язку з наявністю іншого спадкоємця, який був зареєстрований разом зі спадкодавцем на день його смерті ( а.с.16).

06.04.2021 Гайворонською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області було заведено спадкову справу № 89/2021 (а.с.50-85). Із спадкової справи судом встановлено, що спадкоємець першої черги - донька спадкодавця ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 (а.с.55).

Крім того, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка 2,0668 належала ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом ( а.с.74-75).

Суд, вислухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, оцінивши докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 14 квітня 2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом та згідно до положень статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Згідно статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Згідно пункту 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо нотаріусом обгрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. За відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

В пункті 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13, зазначено, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідно до Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України на вказані правові відносини поширюється дія ЦК України 2003 року.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно частин 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається зокрема, із земельної ділянки 2,0668 га, з кадастровим номером :01:001:0569 що розташована на території Байбузівської сільської ради Савранського району Одеської області, яку ОСОБА_1 фактично прийняла, але юридично не оформила після смерті ОСОБА_3 .

Нормою статті 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є донькою спадкодавця ОСОБА_3 , а отже є спадкоємицею після його смерті.

Порядок прийняття спадщини регулюється статтею 1268 ЦК України, яка передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого строку не заявив про відмову від неї.

В матеріалах справи міститься свідоцтво про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Ізосімовою К.Б. від 06.11.2020 року з якого вбачається, що земельна ділянка площею 2,0668 га, кадастровий номер :01:001:0569, яка розташована на території АДРЕСА_2 , належить спадкоємцю ОСОБА_3 (а.с.8).

Так, позивачці ОСОБА_1 було відмовлено Гайворонською районною державною нотаріальною конторою Кіровоградської області у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з наявністю іншого спадкодавця, який був зареєстрований разом зі спадкодавцем (а.с.16).

Однак, судом встановлено, що згідно довідки №378 від 10.02.2021 Завалівської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області вбачається, що ОСОБА_3 (нині покійний) був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживав (а.с.15).

Крім того, з вищевказаної довідки вбачається, що ОСОБА_2 (син покійного) також був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживав (а.с.15).

Відповідно до частини 3 статі 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За змістом статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Суд бере до уваги, що позивачка ОСОБА_1 як дочка ОСОБА_3 є спадкоємицею першої черги за законом після його смерті.

Однак, оформити право на земельну частку (пай) позивачка не в змозі у позасудовому порядку, у зв`язку з нотаріальною відмовою не має можливості реалізувати свої спадкові права після смерті батька ОСОБА_3 .

Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Щодо позиції відповідача про визнання позовних вимог.

В матеріалах справи міститься заява відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог в повному обсязі (а.с.43).

За приписами частини 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог статей 12, 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи.

За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтею 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення, не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року зазначено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Отже, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийняте судом.

Оцінюючи надані суду докази на підставі повного, всебічного, об`єктивного їх дослідження в судовому засіданні, беручи до уваги те, що у позивачки наявні перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 , іншого способу захисту своїх спадкових прав, окрім судового, у неї немає, а також з урахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, позивач у позовній заяві не просить стягнути судові витрати з відповідача.

Відтак, ухвалюючи рішення, суд залишає судові витрати за позивачем.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 12, 13, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер - ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Богодухів Богодухівського району Харківської області, право власності на земельну ділянку розміром 2,0668 га, з кадастровим номером :01:001:0569 що розташована на території Байбузівської сільської ради Подільського району (колишня назва - Савранського району) Одеської області.

Судові витрати у справі залишити за позивачкою ОСОБА_1 .

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення суду.

Повний текст рішення складений і підписаний головуючим суддею 02.12.2024.

Суддя: О.Ю. Брюховецький