Провадження №2/521/7099/24
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Разом із позовом ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на частку 106/1000 в житловій квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на праві власності.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач посилається на те, що між сторонами укладено договір позики, відповідно до якого, вона ОСОБА_1 надала у позику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 грошові кошти до 24 серпня 2024 року у розмірі 5000,00 доларів США, що станом на дату звернення до суду становить 206101,00 гривень. Станом на дату звернення до суду відповідач борг не повернув. Позивачу відомо, що ОСОБА_2 на праві власності належить 106/1000 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Вказує, що має підстави побоюватись, що відповідач може відчужити вказану квартиру, та інше майно для ухилення від виконання рішення суду, що в свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим його виконання.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що у задоволенні заяви про забезпечення позову потрібно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При застосуванні відповідних заходів забезпечення позову слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд не повинен вживати таких заходів забезпечення позову, які пов`язані із втручанням у внутрішню господарську діяльність юридичних осіб.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірими із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що доводи, викладені ОСОБА_1 у заявіпро забезпечення позову є необґрунтованими, адже доказів на підтвердження того, що відповідач має намір відчужити вказану квартиру на користь третіх осіб матеріали справи не містять.

Разом із цим, з матеріалів справи вбачається, що належна ОСОБА_2 на праві власності квартира АДРЕСА_2 ), має загальну площу 276,4 кв.м. Виходячи із цін на аналогічні об`єкти нерухомості зазначені в мережі Інтернет, вартість вказаної квартири як мінімум перевищує ціну позову у вказаній справі в 55 рази, тому вимоги заявлені в заяві про забезпечення позову не є співмірними із позовними вимогами.

Крім того, суду не надано належних доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, а також, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Окрім зазначеного, всупереч положень ч. 6 ст. 151 ЦПК України в заяві відсутня пропозиція щодо зустрічного забезпечення.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-151,153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги на протязі п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Ю.В. Тополева

20.11.24