Справа № 346/6366/24
Провадження № 2-з/346/31/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Сольський В. В., розглянувши в порядку письмого провадження заяву представника позивача, адвоката Пузіна Д.М. про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи без самостійних вимог: Державний виконавець Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчук Сергій Вікторович, Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу міста Дніпро Дніпропетровської області Бондар Ірина Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 392 вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу міста Дніпро Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною від 26.01.2017 року, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 35 456 грн. 14 коп.

Ухвалою судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29 листопада 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Разом із позовною заявою, представник позивача подав до суд заяву про забезпечення позову, в якій просить зупинити стягнення за оспорюваним виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу міста Дніпро Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною від 26.01.2017 року за № 392 про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 35 456 грн. 14 коп., на підставі якого 17.01.2018 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчуком Сергієм Вікторовичемвідкрито виконавче провадження № 55554499. Вказаним державним виконавцем 15.01.2019 року у виконавчому провадженні № 55554499 винесено постанову про арешт коштів боржника, на підставі якої звернуто стягнення на всі доходи боржника ОСОБА_1 .

Заявник вважає, що невжиття вказаного заходу забезпечення позову призведе до загрози втрати позивачем грошових коштів та ускладнить їх повернення у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З врахуванням наведеного розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Проаналізувавши подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку:

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тобто, однією із причин, в зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, може бути припущення особи щодо обставин, що несуть загрозу невиконання або утруднення виконання можливого рішення.

При цьому закон не вимагає надання будь яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

З точки зору закону, значення цих заходів полягає в тому, що ними захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову.

Зокрема, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

В силу ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі № 910/1040/18 зазначено, що «застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову».

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 серпня 2018 року у справі № 922/4587/13.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є визнання таким, що не підлягає до виконання виконавчого напису № 392 вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу міста Дніпро Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною від 26.01.2017 року, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 35 456 грн. 14 коп.

Як вбачається з доданих до заяви документів, 17 серпня 2018 року вказаним державним виконавцем Колодчуком С.В.відкрито виконавче провадження ВП № 55554499 з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису.

Постановою державного виконавця Колодчука С.В.від 15 січня 2019 року в рамках виконавчого провадження ВП № 55554499 звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 .

Відтак з матеріалів справи вбачається, що спірний виконавчий напис було пред`явлено до виконання і винесення приватним виконавцем постанови щодо звернення стягнення на доходи позивача, що спонукало його звернутися до суду із заявою про забезпечення позову.

Виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову, що є відмінним від зупинення виконавчого провадження.

Статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню, у разі, зокрема, зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документу (п. 4); зупинення виконання відповідного рішення або виконавчого провадження посадовою особою якій законом надано таке право (п.6); зупинення судом реалізації арештованого майна (п. 7). Тобто, такими повноваженнями наділено державного чи приватного виконавця.

Таким чином, враховуючи наявність спору між сторонами, його характер та суть спірних правовідносин, а також вимоги співмірності виду забезпечення позову, беручи до уваги ту обставину, що на сьогодні в ході виконання оспорюваного виконавчого напису державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчуком Сергієм Вікторовичемза виконавчим провадженням № № 55554499 здійснюється примусове стягнення, суд вважає обґрунтованими вимоги про забезпечення позову, так як за викладених заявником обставин, невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, та у випадку задоволення позовних вимог повернення належних заявнику коштів, на які буде звернено стягнення за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса, буде утруднене або взагалі неможливе, що в свою чергу призведе до неможливості захисту законних інтересів позивача.

Відтак аналізуючи матеріали справи і доводи заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення у виконавчому провадженні ВП № 55554499 відкритому на підставі виконавчого напису № 392 виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу міста Дніпро Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною від 26.01.2017 року про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 35 456 грн. 14 коп. в користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк».

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 352-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 392, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу міста Дніпро Дніпропетровської області Бондар Іриною Михайлівною від 26.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 35 456 гривень 14 копійок, до набрання законної сили рішенням, ухваленим за наслідками розгляду даної справи.

Копію ухвали направити учасникам справи та державному виконавцю Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Колодчука Сергія Вікторовича(вул. Саксаганського, буд. 110, м. Київ, 02000) для негайного виконання.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 (три) роки з дня її постановлення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , адреса: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, будинок, 1Д.

Суддя: Сольський В. В.