КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-з/824/1664/2024
Справа № 359/580/17
25 листопада 2024 року
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Кашперської Т.Ц.,
суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
за участю секретаря Діденка А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2017 року позов задоволено, в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 за кредитним договором в загальному розмірі 3 582 951,84 грн., що складається з боргу по поверненню кредиту 2 344 170,30 грн. та боргу по сплаті процентів за користування ним в розмірі 1 238 781,54 грн., звернуто стягнення на квартиру АДРЕСА_1 шляхом продажу цього об`єкта нерухомого майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, який проводить свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кей-Колект» судовий збір 6285,87 грн.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Відповідач ОСОБА_1 в особі представника Гарницького П.П. , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2017 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Гарницьким П.П. , задоволено. Заочне рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 листопада 2017 року скасовано та прийнято нову постанову. Відмовлено ТОВ «Кей-Колект» в позові до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягнуто з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7543,04 грн.
02 листопада 2024 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Гарницьким П.П. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник вказував, що постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року, якою відмовлено в задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект», не вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, що становить по 200000 грн. за кожну з інстанцій, що підтверджується квитанціями, долученими до матеріалів справи. Просив стягнути з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 400000 грн.
Від ТОВ «Кей-Колект» надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому позивач наводив правові висновки, викладені в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі № 922/1163/18, від 07 вересня 2020 року в справі № 910/4201/19, Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, судову практику ЄСПЛ.
Вказував, що в даному випадку витрати на правничу допомогу, які просить стягнути відповідач, є явно неспіврозмірними із складністю виконаної адвокатом роботи, її обсягом та часом, витраченим на її виконання. Справа є нескладною, оскільки з приводу питань, які постали при її вирішенні, наявна усталена судова практика, через що складання заяви про перегляд заочного рішення та апеляційної скарги не потребувало витрачання значного часу та поглибленого вивчення нормативної бази. Заява про перегляд заочного рішення та апеляційна скарга містять загальні положення діючого законодавства, а наведені в них аргументи в обґрунтування заявлених вимог в більшій їх частині були відхилені судом апеляційної інстанції. На складання зазначених процесуальних документів навіть недосвідченому адвокату достатньо було не більше трьох годин.
Таким чином, зважаючи на обсяг робіт, який був необхідний для надання правової допомоги, можна дійти висновку, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу неспіврозмірна у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та суперечить принципу розумності. Просив відмовити у стягненні з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_1 заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
В судовому засіданні 25 листопада 2024 року брав участь представник ТОВ «Кей-Колект» в режимі відеоконференції, представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Гарницьким П.П. подано заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Вирішуючи заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гарницького П.П. про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд виходить із наступного.
В заяві про перегляд заочного рішення адвокат Гарницьким П.П. просив стягнути з позивача на користь відповідача понесені ним витрати на сплату судового збору та витрати на правову допомогу адвоката, попередній розрахунок вартості якої становить 200000 грн.
До заяви надано копію угоди (договору) про надання правничої допомоги від 28 травня 2024 року, укладеної адвокатом Гарницьким П.П. з ОСОБА_1 , предметом якої є надання правничої допомоги клієнту у захисті його прав та законних інтересів у справі № 359/580/17 за позовом ТОВ «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно п. 4 договору, правнича допомога клієнту у відповідності до цієї угоди за участь адвоката у суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій становить по 200000 грн. за кожну інстанцію окремо, кошти які повинні бути перераховані адвокату не пізніше наступного дня з початку виконання адвокатом своїх обов`язків у кожній інстанції окремо (а. с. 126 - 127 т. 1).
Згідно попереднього розрахунку витраченого часу, складеного 28 квітня 2024 року, за попередньою домовленістю між адвокатом та клієнтом, година роботи адвоката становить 4000 грн. При розрахунку гонорару за договором адвокатом складено таблицю, за якою на попереднє опрацювання матеріалів ним виділено 10 годин, на опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні відносини, формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи - 20 годин, підготовка процесуальних документів по справі, участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції - 90 годин, всього 120 годин; загальна вартість послуг за правову допомогу в суді першої інстанції складає 480000 грн., однак у відповідності до договору від 28 травня 2024 року, вартість за надані послуги адвокатом були визначені у твердій (фіксованій) сумі по 200000 грн. за кожну судову інстанцію окремо (а. с. 128 т. 1).
Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 20 від 01 червня 2020 року, ОСОБА_1 сплачено на користь адвоката Гарницького П.П. 200000 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги від 28 травня 2024 року (а. с. 125 т. 1).
Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив всі судові витрати за цим позовом покласти на позивача, в тому числі витрати на правничу допомогу адвоката Гарницького П.П., що становлять 200000 грн. (а. с. 177 т. 1).
До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом Гарницьким П.П. додано копію квитанції до прибуткового касового ордера № 36 від 02 листопада 2024 року, згідно якої ОСОБА_1 сплачено на користь адвоката Гарницького П.П. 200000 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги від 28 травня 2024 року (а. с. 11 т. 2).
Судові витрати складають судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта - шоста статті 137 ЦПК України).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).
У розумінні умов частин четвертої - шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21.
Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.
Близькі за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, від 26 червня 2024 року в справі 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24).
У постановах від 19 лютого 2022 року № 755/9215/15-ц та від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
Апеляційний суд враховує, що позивач ТОВ «Кей-Колект» подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Правнича допомога, надана адвокатом Гарницьким П.П. відповідачу ОСОБА_1 , полягала: в суді першої інстанції - у поданні заяви про перегляд заочного рішення, участі в судовому засіданні в суді першої інстанції тривалістю 47 хвилин в режимі відеоконференції при розгляді заяви про перегляд заочного рішення; в суді апеляційної інстанції - у поданні апеляційної скарги, а також заяви про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка була апеляційним судом задоволена, однак відеоконференція не відбулась.
Гонорар адвоката, за умовами договору про надання правничої допомоги від 28 травня 2024 року, становить фіксований розмір 200000 грн. за кожну інстанцію.
Ціна позову в даній справі становить 419058 грн., яка позивачем визначалась відповідно до звіту про оцінку заставленого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , який подавався разом з позовом.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 року в справі 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) наголосила, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.
В іншій частині заява про ухвалення додаткового рішення задоволенню не підлягає із наведених вище підстав.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 246, 270, 381, 389 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в :
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Гарницького Павла Петровича, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.
В іншій частині заяви відмовити.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Повний текст додаткової постанови складено 28 листопада 2024 року.
Головуючий: Кашперська Т.Ц.
Судді: Фінагеєв В.О.