провадження № 22-ц/824/9660/2024
головуючий у суді І інстанції Карабаза Н.Ф.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал Плюс» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал Плюс», треті особи: ОСОБА_2 , Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Статус Капітал Плюс»- правонаступник ПАТ «РОДОВІД БАНК», треті особи: ОСОБА_2 , Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивувала тим, що 21 грудня 2006 року між ОСОБА_3 (прізвище після укладення шлюбу - ОСОБА_3, та ВАТ «РОДОВІД БАНК» (в подальшому перейменовано на ПАТ «РОДОВІД БАНК») було укладено кредитний договір № 28.4/СЖ-105.06.1, згідно якого позичальнику було надано кредит у розмірі 145 000 дол. США. з розрахунку нарахування відсоткової ставки 15% річних терміном до 21 грудня 2016 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між іпотекодавцями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір іпотеки (майнової поруки), посвідчений приватним нотаріусом KMHО Чернокур О.М. за реєстровим № 5721к, згідно якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме земельну ділянку та житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Вказувала, що іпотекодавці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 померли ІНФОРМАЦІЯ_1 та 12 квітня 2007 року відповідно.

1 липня 2009 року приватним нотаріусом КМНО Сергеєвим О.О. було вчинено виконавчий напис № 606, яким звернуто стягнення на нерухоме майно за невиплачену в строк заборгованість на підставі кредитного договору № 28.4/СЖ-105.06.1 від 22 грудня 2006 року, та запропоновано за рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного нерухомого майна задовольнити вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» в розмірі: кредит в сумі, еквівалентній 130 191,91 доларам США; відсотки в сумі, еквівалентній 25 906,58 доларам США; пеня в сумі, еквівалентній 10 633,00 доларам США.

27 січня 2010 року на підставі вказаного виконавчого напису № 606 від 1 липня 2009 року МВ ВДВС Бучанського ГТУЮ у Київській обл. відносно боржника відкрито виконавче провадження та накладено арешти на нерухоме майно № 9457575 (на житловий будинок), № 9457596 (на земельну ділянку).

Позивачка вказувала, що про дані обставини їй не було відомо, оскільки вона не перебувала в статусі сторони виконавчого провадження, і відповідно на її адресу не надходили жодні документи, прийняті в рамках виконавчого провадження. Крім того, відносно неї та померлих іпотекодавців не здійснювалось жодне листування зі сторони відповідача. В подальшому їй стало відомо, що отриманими позичальником згідно кредитного договору грошовими коштами, зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволодів ОСОБА_8 , порушена кримінальна справа.

Вважала, що виконавчий напис № 606 від 1 липня 2009 року є незаконним та відповідно таким, що не підлягає виконанню, обґрунтування чого полягає в наступному. Вказувала, що з системного аналізу чинних норм законодавства та умов договору іпотеки, для вчинення виконавчого напису ПАТ «РОДОВІД БАНК», окрім оригіналу нотаріально посвідченого іпотечного договору, зобов`язаний був надати документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання: виписку по позичковому рахунку позичальника про ненадходження платежу; договір, що встановлює основне зобов`язання (тобто кредитний договір).

Звертала увагу суду, що в тексі виконавчого напису міститься посилання на основне зобов`язання, що виникло на підставі кредитного договору № 28.4/СЖ_105.96.1 від 22 грудня 2006 року, однак договір іпотеки від 22 грудня 2006 року забезпечував зобов`язання за кредитним договором № 28.4/СЖ_105.06.1 від 21 грудня 2006 року, а не 22 грудня 2006 року. Дана обставина може свідчити про відсутність в нотаріуса на момент вчинення виконавчого напису оригіналу (копії) кредитного договору або звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі іншого основного зобов`язання (іншого кредитного договору №28.4/СЖ_105.06.1, укладеного 22 грудня 2006 року); копії письмових вимог про усунення порушення виконання зобов`язання, що були надіслані боржнику та майновим поручителям; оригінали розрахункових документів про надання послуг поштового зв`язку та описів вкладень, що підтверджують надіслання боржникам та майновим поручителям письмових вимог про усунення порушення виконання зобов`язання. Зазначала, що жодних повідомлень про наміри банку здійснити звернення стягнення на предмет іпотеки на адреси іпотекодавців не направлялись. Як свідчить виконавчий напис, було звернуто стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за період з 11 березня 2007 року по 1 липня 2009 року, в свою чергу і виконавчий напис вчинено 1 липня 2019 року. Право ініціювати процес звернення стягнення після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Тобто, в цьому випадку (з урахуванням вчинення виконавчого напису 1 липня 2009 року), іпотекодержатель (відповідач) зобов`язаний був завчасно підготувати вимоги до боржника та іпотекодавців про погашення заборгованості станом на дату підготовки вказаної вимоги (тобто станом на травень-червень 2009 року), що давало б можливість вчинити виконавчий напис 1 липня 2009 року. А так, заборгованість нарахована за період до 1 липня 2009 року включно (тобто до дати вчинення виконавчого напису), що свідчить не лише про ненаправлення вказаних вимог але і про відсутність спливу вказаного 30-денного строку. Таким чином, при вчиненні виконавчого напису, в нотаріуса були відсутні вищевказані вказані документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку.

Вважала, що дані обставини свідчать про порушення встановленого договором порядку та відсутність в банку права ініціювати звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не враховано, що один із по іпотекодавців ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та відповідно його частину нерухомого майна, на яке було звернуто стягнення, не було успадковано. Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису, в нотаріуса були відсутні права засвідчувати звернення стягнення на нерухоме майно померлої особи, з огляду на припинення зобов`язання відносно одного із іпотекодавців. Отже, на час вчинення виконавчого напису в розпорядженні нотаріуса не було повного пакету необхідних документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, нотаріус не врахував інформацію про недотримання відповідачем 30-денного строку та нарахування заборгованості по дату вчинення виконавчого напису включно, не перевірив інформацію про іпотекодавців та відповідно чинності іпотеки (відносно померлої особи), окрім цього, номер та дата кредитного договору у виконавчому написі відмінні від дати та номеру кредитного договору, вказаного в договорі іпотеки, що забезпечував виконання зобов`язання. Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису, в іпотекодавця були відсутні права звернути стягнення на предмет іпотеки.

Просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. 1 липня 2009 року, зареєстрований в реєстрі за № 606.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Статус Капітал Плюс», треті особи: ОСОБА_2 , Бучанський міський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 606, вчинений 1 липня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О.

Стягнуто з ТОВ «Статус Капітал Плюс» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40 грн.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Статус Капітал Плюс» - Рябко Є.О.звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що висновки суду першої інстанції щодо необізнаності позивача про порушення його прав у 2009 році і отримання такої інформації лише в квітні 2019 року, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому заява відповідача про застосування строку позовної давності безпідставно відхилена судом першої інстанції.

Вказує, що в проваджені Відділу державної виконавчої служби Бучанського МУЮ в Київській області були наступні виконавчі провадження: ВП № 15837971, яке було відкрито 6 листопада 2009 року та закінчене згідно постанови від 2 грудня 2009 року; ВП № 16198013, яке було відкрите 2 грудня 2009 року і за яким виконавчий документ (виконавчий напис) був повернутий стягувану постановою від 24 квітня 2014 року; ВП № 43591363, за яким виконавчий документ (виконавчий напис) був повернутий стягувану постановою від 24 березня 2015 року (інформація про дату відкриття цього виконавчого провадження у відповідача відсутня). Відмітки на виконавчому написі, наявному в матеріалах справи, повністю відповідають датам закінчення відповідних виконавчих проваджень згідно із відповідними постановами державних виконавців.

Звертає увагу, що за вказаними вище виконавчими провадженнями боржником зазначено позивача - ОСОБА_5 (прізвище після укладання шлюбу - ОСОБА_9 ), а у супровідних листах Відділу державної виконавчої служби Бучанського МУЮ в Київській області, якими сторонам виконавчих проваджень направлялись постанови державного виконавця, адресатом також зазначено позивача (копії постанов та супровідних листів державного виконавця наявні в матеріалах справи).

Наголошує, що як видно із постанов державних виконавців вперше виконавче провадження з примусового виконання Виконавчого напису було відкрито ще 6 листопада 2009 року (ВП № 15837971), а тому позивач ще в листопаді 2009 року була обізнана про наявність виконавчого напису в рамках виконавчого провадження № 15837971, відкритого постановою від 6 листопада 2009 року.

Вважає встановлені судом першої інстанції обставини про те, що нотаріус (третя особа 1) при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушено норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, є недоведеними.

Також вказує, що виконавчий напис було вчинено 1 липня 2009 року, а Порядок, який місцевий суд застосовує до правовідносин сторін, було прийнято 22 лютого 2012 року. Тобто місцевий суд застосовує до правовідносин сторін нормативно-правовий акт (Порядок), який не існував на дату вчинення виконавчого напису. Проміжок часу між вчиненням виконавчого напису і прийняттям Порядку становить майже три роки.

13 травня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Котлубовської І.В., в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вказує, що з тексту оскаржуваного виконавчого напису від 1липня 2009 року вбачається, що було звернуто стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за період з 11 березня 2007 року по 1 липня 2009 року, тобто, з урахуванням вчинення виконавчого напису 1 липня 2009 року, іпотекодержатель не дотримався законодавчих норм в частині направлення вимог про усунення порушень за 30 днів до звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначає, що заборгованість за виконавчим написом нарахована за період до 1 липня 2009 року включно (тобто до дати вчинення виконавчого напису), що свідчить про не направлення вказаних вимог та відсутність спливу 30-денного строку.

Звертає увагу, що договір іпотеки від 22 грудня 2006 року забезпечував зобов`язання за кредитним договором №28.4/СЖ-105.06.1 від 21 грудня 2006 року, однак, як вбачається з тексту виконавчого напису, звернуто стягнення було здійснено за кредитним договором №28.4/СЖ 105.06.1 від 22 грудня 2006 року.

З урахуванням вказаних обставин вважає, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу не були подані документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку.

Також зазначає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено відносно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 особи, а саме ОСОБА_7 .

Звертає увагу, що позивач була позбавлена можливості дізнатись про порушення своїх прав, оскільки відповідачем, державною виконавчою службою будь-які документи (вимоги про усунення порушень, постанови про відкриття виконавчих проваджень, будь-які інші документи), пов`язані з виконавчим написом, не направлялись.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Котлубовська І.В. просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник ТОВ «Статус Капітал Плюс» - адвокат Рябко Є.О. просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Треті особи ОСОБА_2 та представник Бучанського міського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, які з`явилися у судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. вчинено виконавчий напис 1 липня 2009 року, яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, яким є житловий будинок загальною площею 86,70 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку загальною площею -0,1128га, кадастровий номер :01:110:0026, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Зазначені житловий будинок та земельна ділянка, на підставі договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М. 22 грудня 2006 року з реєстровим № 5721к, передане в іпотеку ПАТ «РОДОВІД БАНК», , в забезпечення зобов`язань ОСОБА_3 , за невиплачену в строк заборгованість, яка виникла за кредитним договором № 28.4 /СЖ 105.06.1 від 22 грудня 2006 року за період з 11 березня 2007 року по 1 липня 2009 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації житлового будинку загальною площею 86,70кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельної ділянки загальною площею кадастровий номер :01:110:0026, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , пропонує задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД ВАНК» у розмірі: кредит в сумі, еквівалентній 130 191,91 доларам СІІІА; відсотки в сумі, еквівалентній 25 906,58 доларам США; пеня в сумі, еквівалентній 10 633,00 доларам США. Загальна сума заборгованості: еквівалентна 167 031,49 доларам США, що згідно з курсом НБУ становить 1 274 500,38 грн.

Зі свідоцтва про шлюб (повторно) серія НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_10 зареєстрував шлюб 4 червня 2010 року з ОСОБА_5 , який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бучанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис 51. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_11 ».

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 та визнаючи виконавчий напис № 606, вчинений 1 липня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції виходив із того, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для визнання вищенаведеного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, посилалась на те, що іпотекодержатель не дотримався законодавчих норм в частині направлення вимог про усунення порушень за 30 днів до звернення стягнення на предмет іпотеки; при вчиненні виконавчого напису, нотаріусу не були подані документи, необхідні для стягнення заборгованості у безспірному порядку.

Так, згідно з ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Частинами першою, четвертою статті 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною першої статті 88 Закону України "Про нотаріат" (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

В силу п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» в редакції чинній на момент вчинення виконавчого напису).

Відповідно до п. 2.4.1 договору іпотеки (майнової поруки) при невиконанні або виконання порушеного зобов`язання та/або умов договору, іпотекодержатель зобов`язаний надіслати іпотекодавцям письмову вимогу про усунення порушень або виконання порушеного основного зобов`язання та/або умов цього договору. Вимога повинна бути оформлена письмово у вигляді офіційного листа на адресу іпотекодавців, підписаного уповноваженою стороною іпотекодержателя із зазначенням вимог, необхідних до виконання або усунення.

Керуючись п. 3.1.2 договору іпотеки (майнової поруки), іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом тридцяти календарних днів позичальником/іпотекодавцями не буде виконана вимога про усунення порушень або виконання порушеного зобов`язання та/або умов договору, яка надсилається іпотекодавцям відповідно до п.2.4.1 договору.

Отже, як Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, так і договороміпотеки (майнової поруки) від 22 грудня 2006 року визначено, щоіпотекодержатель повинен був повідомити позивача про наявність заборгованості та інформувати про намір вчинити виконавчий напис у разі невиконання боржником даної вимоги не менш ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору.

Таким чином, іпотекодержатель мав право ініціювати процес звернення стягнення після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, письмової вимоги про усунення порушень із зазначенням вимог, необхідних до виконання або усунення станом на дату відповідної вимоги.

В той же час, як вбачається із тексту оскаржуваного виконавчого напису від 1 липня 2009 року, було звернуто стягнення на нерухоме майно в рахунок погашення заборгованості за період з 11 березня 2007 року по 1 липня 2009 року.

Тобто, з урахуванням вчинення виконавчого напису 1 липня 2009 року, іпотекодержатель не дотримався законодавчих норм в частині направлення вимог про усунення порушень за 30 днів до звернення на предмет іпотеки.

Заборгованість за виконавчим написом нарахована за період до 1 липня 2009 року включно (тобто до дати вчинення виконавчого напису), що свідчить про не направлення вказаних вимог та відсутність спливу вказаного 30-денного строку.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи відповідача, про те, що він виконав всі вимоги, необхідні для вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки, встановлені Законом України «Про нотаріат», Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Зазначені в листі заяві нотаріусу від 1 липня 2009 року № 10.4.-11-73-08/14425, як додатків копії листів-претензій № 2009-199153-ПрК-ФЛ/10, № 2009-199156-ПрК-ФЛ/10, № 2009-199158-ПрК-ФЛ/10, 2009-199161-ПрК-ФЛ/10 з повідомленням про вручення, не є підтвердженням того, що стягувач звертався з письмовими вимогами про усунення порушення виконання зобов`язання, та направляв їх боржнику та майновим поручителям, з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, та боржник та майнові поручителі, в тому числі ОСОБА_1 отримували їх, оскільки доказів вручення вимог ні у матеріалах справи, ні у нотаріуса не виявлено.

Крім того, в абзаці третьому пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року № 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

З урахуванням положень ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження №14-84цс19).

Заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірно і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України.

Так, судом встановлено, що до оскаржуваного виконавчого напису не було подано кредитного договору № 28.4/СЖ 105.06.1 від 21 грудня 2006 року, на забезпечення якого був укладений іпотечний договір, згідно якого був здійснений спірний виконавчий напис нотаріусом (за невиплачену в строк заборгованість за період з 11 березня 2007 року по 1 липня 2009 року).

Вказана обставина підтверджується відзивом та заявою нотаріусу від 1 липня 2009 року, де зазначено, що начальник відділу правового забезпечення роботи з проблемними активами ОСОБА_12 надає фотокопію кредитного договору № 28.4/СЖ-105.06.1 від 21 грудня 2006 року.

Таким чином, апеляційним судом встановлено порушення прав позивача щодо направлення йому вимоги про наявність безспірної заборгованості та надання йому строку для погашення. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази щодо подання приватному нотаріусу оригіналу кредитного договору.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17).

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Крім того, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності доводів апелянта щодо пропуску позивачем позовної давності для звернення до суду з даним позовом, оскільки у матеріалах справи відсутні докази обізнаності позивача про порушення його прав саме у 2009 році, а не в квітні 2019 року, як зазначає позивач.

Надані відповідачем копії супровідних листів та постанов по виконавчим провадженням, не містять жодних доказів щодо направлення кредитором чи виконавцем та отримання позивачем зазначених документів та про обізнаність про наявність у позичальника обов`язку за оспорюваним виконавчим написом нотаріуса саме у 2009 році.

Так, як вбачається із доводів апеляційної скарги, сторона відповідача посилається на те, що в проваджені Відділу державної виконавчої служби Бучанського МУЮ в Київській області були наступні виконавчі провадження: ВП № 15837971, яке було відкрито 6 листопада 2009 року та закінчене згідно постанови від 2 грудня 2009 року; ВП № 16198013, яке було відкрите 2 грудня 2009 року і за яким виконавчий документ (Виконавчий напис) був повернутий стягувачу постановою від 24 квітня 2014 року; ВП № 43591363, за яким виконавчий документ (Виконавчий напис) був повернутий стягувачу постановою від 24 березня 2015 року, а тому позивач ще в листопаді 2009 року була обізнана про наявність Виконавчого напису в рамках виконавчого провадження № 15837971, відкритого постановою від 6 листопада 2009 року.

В той же час, колегія суддів вважає такі доводи не переконливими, оскільки, як вбачається із постанови про закінчення виконавчого провадження № 15837971, яке було відкрито 6 листопада 2009 року та закінчене 2 грудня 2009 року, виконавчий документ був повернутий без подальшого виконання згідно заяви стягувача; із постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 квітня 2014 року провадження № 16198013, яке було відкрито 2 грудня 2009 року вбачається, що виконавчий документ повернуто стягувачу, оскільки він перешкоджає провадженню виконавчих дій, а саме не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження»; із постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 24 березня 2015 року провадження № 43591363 вбачається, що виконавчий документ повернуто стягувану згідно ЗУ № 1304-7 від 3 червня 2014 року «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а.с. 156-166, Т.2).

Таким чином, судом не встановлено, що позивач могла бути обізнана про наявність Виконавчого напису в рамках виконавчого провадження № 15837971, відкритого постановою від 6 листопада 2009 року, оскільки виконавчі документи були повернуті стягувачу без подальшого виконання. Матеріали справи не містять доказів отримання позивачем чи іншими боржниками постанов про відкриття виконавчого провадження. Також, як слідує із наведених постанов, жодних дій з примусового виконання (наприклад: накладення арешту, опису арештованого майна, направлення викликів до боржників тощо) виконавцем не було здійснено.

Колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції у мотивувальній частині рішення Порядку здійснення виконавчого напису нотаріусом.

В той же час, застосування судом норм Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, замість Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не призвело до неправильного встановлення обставин справи, що не тягне за собою скасування законного і обґрунтованого судового рішення.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції повноз`ясував обставини справи та надав належну оцінку всім доказам, рішення суду ухвалено з дотримання норм процесуального права.

Керуючись ст. 268, 374, 375, 379, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Статус Капітал Плюс» залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба