провадження № 6/753/484/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" серпня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Потапенко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Коренюк А.М. від розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Дарницький ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), суд -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні цього суду знаходяться заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Дарницький ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), розгляд якої призначено на 08 серпня 2024 року 14.30 год.

До суду 02 серпня 2024 року надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Коренюк А.М. від розгляду вказаної заяви, не погоджуючись із процесуальним рішенням такого головуючого судді, вважаючи визначений склад суду (судді) не уповноваженим й передачі розгляду заяви судді у незаконний спосіб шляхом втручання в автоматизований розподіл справ між суддями.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч.1 ст. 34 ЦПК України).

Статтею 36 ЦПК України визначені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч.1 ст. 40 ЦПК України)

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість (ч.2 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч.7 ст. 40 ЦПК України).

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (ч. 8 ч.7 ст. 40 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Положенням ст. 49 ЦПК України визначені процесуальні права та обов`язки сторін та стадії цивільного процесу, на яких вони можуть бути реалізовані.

Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Як встановлено, заява перебуває у провадженні судді Коренюк А.М., розгляд якої призначено на визначену дату, будь-яких остаточних рішень по заяві не прийнято. Поведінка судді, зважаючи на підставу відводу, не обґрунтовані та не доведені жодним належним та допустимим доказом, а саме лише посилання на порушення права, не може свідчити про дійсні порушення. З огляду на зазначене, робити висновки щодо упередженого ставлення судді до заявника, незабезпечення його права на судовий захист, саме через призму суб`єктивного критерію безсторонності, не виявляється за можливе.

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Так, із зазначених заявником в заяві мотивів з`ясовано, що у сторони є припущення, що суддею порушено право заявника на доступ до правосуддя, що не відповідає дійсності, й спростовуюється тим, що справа перебуває у провадженні, на стадії розгляду по суті, упередженість головуючого судді до заявника не підтверджено належними доказами та аргументами, як і розгляд не уповноваженим складом суду, а тому такі підстави є необгрунтованими

На думку суду, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді.

Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення».

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Таким чином, за окремою підставою відводу визначеною саме як наявність «інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді», особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Cумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

При цьому, при розгляді заяви про відвід судді, передбачених положеннями ст.ст.36, 38 ЦПК України підстав та обставин, за яких такий головуючий суддя не може брати участь у розгляді справи, судом не встановлено.

Зазначаючи про упередженість головуючого судді по відношенню до заявника, заявник не довів такої підстави.

Детальний аналіз наведених підстав, які на переконання заявника викликають сумніви в неупередженості головуючого судді, вказує на те, що поданою заявою про відвід фактично оспорюються постановлені суддею процесуальні судові рішення (рішення, ухвала) та висловлюється певна незгода з ними.

Незгода з правовою позицією судді при прийнятті відповідних процесуальних рішень та їх обгрунтуванням сама по собі за відсутності доказів про будь-яку зацікавленість судді у результатах розгляду справи, на переконання суду, не може бути достатньою підставою для сумнівів у неупередженості головуючого судді. Натомість, у випадках передбачених законом, така незгода може бути підставою для апеляційного оскарження рішення головуючого судді, прийнятого за наслідками розгляду справи по суті.

Відсутні будь-які докази упередженості судді під час розгляду заяви.

Головуючим суддею самовідвід не заявлявся.

Суд наголошує на важливості інституту відводу судді для забезпечення безстороннього розгляду справи, але вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Судовим розглядом не встановлено і заявником не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви у неупередженості головуючого судді, та які унеможливлювали б винесення ним об`єктивного рішення у справі.

На підставі вищевикладеного п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України та, 36, ч.3 ст. 39, ст. 40 ЦПК України з урахуванням ст.ст. 43, 44, 49 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Коренюк А.М. від розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Дарницький ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), - визнати необґрунтованою.

Вирішення питання про відвід здійснити суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначити у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

СУДДЯ: