Номер провадження: 22-ц/813/6533/24
Головуючий у першій інстанції Прийомова О.Ю.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Дришлюка А.І., Драгомерецького М.М.,

за участю секретаря Триколіч І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

29 листопада 2023 року позивач ОСОБА_3 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, просить суд: змінити спосіб стягуваних аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 2500 грн на 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого має сина ОСОБА_4 , який після розірвання шлюбу проживає з нею та знаходиться на її утриманні.

Шлюб між сторонами розпався та за рішенням суду від 28.10.2014 року його було офіційно розірвано.

Наразі, вона перебуває у іншому шлюбі з ОСОБА_5 .

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2018 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 740 грн щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2018 року до його повноліття.

15 грудня 2018 року видано повторне свідоцтво про народження, в якому змінено прізвище дитини « ОСОБА_7 » ОСОБА_8 .

Вказує, що з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів вона не в змозі самостійно забезпечувати достатній рівень життя дитини, а батько дитини здоровий, працездатний, в теперішній час служить в Збройних Силах України, в зв`язку з чим може сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), тому вона і звернулась до суду з позовом про зміну способу стягуваних аліментів.

Позиція відповідача у суді першої інстанції.

24 квітня 2024 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовні вимоги позивача, відповідно до якого просить суд відмовити у задоволені позовних вимог про зміну розміру стягуваних аліментів у повному обсязі, зазначаючи, що 08 грудня 2021 року, цим же судом, винесено рішення по справі № 495/8145/21, щодо збільшення розміру аліментів на утримання дитини, судом було збільшено розмір грошового забезпечення, у твердій грошовій сумі в розмірі 2510, 00 грн щомісячно на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини.

Аліменти відповідачем сплачуються у повному обсязі.

Призначений розмір грошового забезпечення є вищим за мінімальний гарантований розмір аліментів у 2024 році, який передбачено державою для дитини відповідного віку.

Позивачкою не доведено факту змін певних обставин з моменту ухвалення рішення про призначення аліментів по справі від 08 грудня 2021 року, для зміни аліментів знову.

Не надано підтверджуючих фактів того, що майновий стан відповідача покращився або протягом останнього часу в нього з`явилося нерухоме майно, яке б свідчило в свою чергу про покращення матеріального стану.

Єдиною підставою на яку посилається позивач є те, що відповідач служить в Збройних Силах України, разом з тим, вказані обставини без долучення відповідних доказів, які б свідчили про необхідність зміни розміру аліментів, самі по собі не можуть бути підставою для їх зміни.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, стягнутих заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 08.12.2021 року по справі № 495/8145/21, наступним чином:

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили та до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно. Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, так як позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 06 листопада 2024 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи, однак у судове засідання не з`явились.

05 листопада 2024 року від адвоката Іванової Г.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , надійшла заява про відкладення розгляду справи, яка вмотивована тим, що вона не може з`явитись у судове засідання по справі, так як 06.11.2024 о 12:00 год буде брати участь у засіданні органу опіки та піклування по іншій справі.

Розглянувши вказану заяву про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Колегія суддів звертає увагу, що у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Крім того апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що стороною заявника не надано жодних належних і допустимих доказів того, що вона бере участь у засіданні органу опіки та піклування у іншій справі.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявники реалізували своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторони у справі.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 18 листопада 2024 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Фактичні обставини справи.

На підставі матеріалів справи встановлено, що 28 жовтня 2014 року на підставі рішення Біляївського районного суду Одеської області було розірвано шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 34.

За рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 серпня 2018 року у справі №495/331/18, позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 740 грн щомісячно на сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 5)

Позивач повторно уклала шлюб 22.12.2017 року з ОСОБА_5 ..

Наразі, дитині змінено прізвище з « ОСОБА_11 , про що 15.12.2018 року було видано повторно свідоцтво про народження. (а.с. 16)

Заочним рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду від 08 грудня 2021 року, позовні вимоги ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання дитини були задоволені частково, збільшений розмір аліментів, стягнутих заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.08.2018 року по справі №495/331/18, наступним чином: стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_9 , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2510 грн щомісячно на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 включно, стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Так, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції послався на те, що зважаючи на всі обставини справи, враховуючи те, що позивач дійсно отримує аліменти від відповідача у твердій грошовій сумі, проте не позбавлена можливості змінити їх спосіб стягнення та у визначеному законом розмірі заявляти вимогу про стягнення їх у частці від доходу відповідача, прийнявши до уваги вікову категорію дитини, зміну майнового стану відповідача, того що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 04 липня 2022 року по теперішній час, отримує грошове забезпечення, є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і малолітньої дитини, вказане не було досліджено судом при винесенні рішення про стягнення аліментів від 08 грудня 2021 року, звернувши увагу і на той факт, що сума аліментів, які нараховуються на утримання дитини ОСОБА_4 належним чином не забезпечує одержання ним коштів, необхідних для його нормальної життєдіяльності, з урахуванням стану здоров`я дитини, виходячи з найкращих її інтересів

Однак повністю з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.

Згідно частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, апеляційний суд виходить з того, що позивач не надала доказів поліпшення матеріального становища відповідача чи погіршення її матеріального стану з часу визначення аліментів у розмірі 2510 гривень. Сам факт проходження служби відповідачем у ЗСУ не свідчить про поліпшення його матеріального стану.

Також позивач зазначає, що збільшення розміру аліментів також пов`язане з лікуванням дитини, що підтверджується документами лікаря з квитанцією про оплату оперативного лікування дитини.

Суд першої інстанції, приймаючи вказані доводи до уваги, послався на постанову Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №128/2206/21.

Колегія суддів зауважує, що у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі № 128/2206/21 зазначено: «Верховний Суд, враховуючи призначення та мету аліментів на утримання дитини, виходячи із системного аналізу вищенаведених положень Конвенції про права дитини, Конституції України, СК України, ЦПК України, Закону України «Про охорону дитинства», надаючи відповідь на основне правове питання у розглядуваній справі, дійшов висновку, що погіршення стану здоров`я дитини може бути підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів на її утримання, якщо внаслідок такого погіршення здоров`я раніше визначений розмір аліментів не забезпечує гармонійного розвитку дитини.

За обставинами зазначеної справи, після видачі судового наказу про стягнення аліментів стан здоров`я дитини істотно погіршився, в неї були виявлені як нові захворювання, так і розвинулись негативні наслідки існуючих, що загалом призвело до встановлення у 2021 році малолітній дитині статусу «дитина з інвалідністю підгрупи А».

У справі, що переглядається, стороною позивача не доведено, що стан здоров`я дитини істотно погіршився та потребує постійного тривалого лікування у зв`язку із встановленням офтальмологічного діагнозу. Додатково апеляційний суд на підставі наданих позивачем доказів доходить висновку, що апаратне лікування проводилось за період з 21.01.2022 (дата консультаційного заключення офтальмолога) до дати подання позову лише один раз, що також свідчить про постійний характер проведення лікування, що є додатковими витратами на дитину.

Таким чином, посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 23 листопада 2022 року у справі №128/2206/21 є помилковими, так як обставини справи є різними, а тому дана правова позиція є нерелевантною і справі, що переглядається.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Таким чином, позивач не позбавлена права звернутись до суду із позовом про стягнення додаткових витрат, що викликані особливими обставинами (хворобою).

Зважаючи на наведене, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність позивачкою наявності правових підстав для збільшення розміру аліментів на утримання дитини.

Апеляційний суд вважає також за необхідне роз`яснити, що витрати понесені нею у зв`язку із апаратним лікування є додатковими, та можуть бути відшкодовані у порядку передбаченому статтею 185 СК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не встановив, що позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків не заявлялись стороною позивача, тому є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 червня 2024 скасувати.

Постановити у справі нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18 листопада 2024 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк