Справа № 404/3031/24
Номер провадження 2/404/830/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Кропивницький

Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого судді Варакіної Н.Б.

за участі секретаря Щербини А.І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) в інтересах ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), яка діє і в інтересах ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , яка діє і в інтересах ОСОБА_5 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом на 1/3 та 1/6 частки земельної ділянки по АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивують тим, що з 24.11.1979 року ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 . Цей шлюб було розірвано 24 жовтня 2006 року. 27 червня 1995 року ОСОБА_7 придбала земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040. Під час розірвання шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 питання поділу майна не вирішувалось. Таким чином, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, перебувала у спільній сумісній власності колишнього подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Від шлюбу останні мали двох синів: ОСОБА_8 та ОСОБА_1 . Крім того, померлий ОСОБА_6 мав ще одного сина від другого шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_3 . Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2017 року у справі № 405/7819/16-ц шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, після чого син останньої - ОСОБА_8 шляхом подачі 10.01.2012 року заяви про прийняття спадщини прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 , до складу якої входила 1/2 частина зазначеної вище земельної ділянки, що належала померлій на праві спільної сумісної власності подружжя. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер. Спадкоємцями останнього є дружина ОСОБА_4 та їх спільний син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після смерті чоловіка ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко О.П. для прийняття спадщини, яка складається із 1/2 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040. 31 січня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко О.П. ОСОБА_5 видано свідоцтво № НОМЕР_6 про право на 1/4 частину спадкового майна, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_8 , а саме земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040. Крім того, 31 січня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко О.П. ОСОБА_4 видано свідоцтво № НОМЕР_7 про право на 1/4 частину спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_8 , а саме земельної ділянки, що розташована за адресою АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040. Відповідно на 1/2 частку земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, свідоцтво про право на спадщину ще не видано. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є три його сини: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 . Ще за життя померлий ОСОБА_8 відмовився від спадкування після смерті свого батька ОСОБА_6 на користь свого брата - ОСОБА_1 . З метою реалізації своїх спадкових прав, спадкоємці померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_3 , який діє за згодою матері ОСОБА_2 , звернулися до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявами про прийняття спадщини. Постановою № 236/02-31 від 14.02.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про право на спадщину. Постанова мотивована тим, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя (колишнього подружжя) на вищевказану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_6 не зареєстровано, документ, що посвідчує право власності ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його частку у праві спільної сумісної власності подружжя для оформлення спадщини не наданий. У зв`язку з чим, позивачі не можуть вільно розпоряджатися своїм майном, тому вимушені були звернутись до суду.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2024 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито загальне позовне провадження по справі.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2024 року суддею ОСОБА_9 витребувано від приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко Ольги Петрівни належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інформацію щодо кола спадкоємців, витяг (інформаційну довідку) зі спадкового реєстру.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 квітня 2024 року суддею Варакіною Н.Б. витребувано від Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також інформацію щодо кола спадкоємців, витяг (інформаційну довідку) зі спадкового реєстру.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 серпня 2024 року суддею Варакіною Н.Б. витребувано від Державного нотаріального архіву в Дніпропетровській області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про визнання позову.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 24.11.1979 року ОСОБА_7 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 . Шлюб було розірвано 24 жовтня 2006 року, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 2 від 12 лютого 2024 року.

27 червня 1995 року ОСОБА_7 придбала земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, що підтверджується Договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. 27.06.1995 року за реєстровим № 1818, а також Державним актом на право приватної власності на землю серії КР № 00004265, що виданий головою Кіровоградської міської Ради народних депутатів 26.07.1995 року.

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під час розірвання шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 питання поділу майна не вирішувалось. Таким чином земельна ділянка за адресою АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, перебувала у спільній сумісній власності колишнього подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

ОСОБА_7 та ОСОБА_6 від шлюбу мали двох синів: ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Крім того, померлий ОСОБА_6 мав ще одного сина від другого шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_3 .

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 10 січня 2017 року у справі № 405/7819/16-ц шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, після чого син останньої - ОСОБА_8 шляхом подачі 10.01.2012 року заяви про прийняття спадщини прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 , до складу якої входила 1/2 частина зазначеної вище земельної ділянки, що належала померлій на праві спільної сумісної власності подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_8 , що видане 23 грудня 2020 року Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ.). Спадкоємцями останнього є дружина ОСОБА_4 та їх спільний син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після смерті чоловіка ОСОБА_4 звернулась до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Яценко О.П. для прийняття спадщини, яка складається із 1/2 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040.

31 січня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко О.П. ОСОБА_5 видано свідоцтво № НОМЕР_6 про право на 1/4 частину спадкового майна, що залишилося після смерті його батька ОСОБА_8 , а саме земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, що підтверджується копією вказаного свідоцтва про право на спадщину та Витягом з Державного реєстру речових прав № 363902756 від 31.01.2024 року.

Крім того, 31 січня 2024 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Яценко О.П. ОСОБА_4 видано свідоцтво № НОМЕР_7 про право на 1/4 частину спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка ОСОБА_8 , а саме земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, що підтверджується копією вказаного свідоцтва про право на спадщину та Витягом з Державного реєстру речових прав № 363901535 від 31.01.2024 року.

Відповідно до вказаних вище свідоцтв вбачається, що на 1/2 частку земельної ділянки що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, свідоцтво про право на спадщину ще не видано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , про що 23 грудня 2019 року Кропивницьким міським відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області було складено актовий запис № 3342, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , що видане 15.04.2020 року повторно Відділом державної реєстрації цивільного стану у Кіровоградській області Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального у правління Міністерства юстиції м. Дніпро.

Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 кадастровий номер :13:076:0040, цільове призначення якої: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Спадкоємцями померлого ОСОБА_6 є три його сини: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 .

Ще за життя померлий ОСОБА_8 відмовився від спадкування після смерті свого батька ОСОБА_6 на користь свого брата - ОСОБА_1 .

З метою реалізації своїх спадкових прав, спадкоємці померлого ОСОБА_6 - ОСОБА_1 та неповнолітній ОСОБА_3 , який діє за згодою матері ОСОБА_2 , звернулися до Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 із заявами про прийняття спадщини. Так, ОСОБА_1 у своїй заяві просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 , на 1/3 частку земельної ділянки площею 0,0974 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040 (з урахуванням 1/6 частки, від якої відмовився на його користь син спадкодавця ОСОБА_8 ). Неповнолітній ОСОБА_3 у своїй заяві просив видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_6 , на 1/6 частку земельної ділянки площею 0,0974 гектарів, що розташована за адресою АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040.

Постановою № 236/02-31 від 14.02.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2 відмовив ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про право на спадщину. Постанова мотивована тим, що за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на частку у праві спільної сумісної власності подружжя (колишнього подружжя) на вищевказану земельну ділянку на ім`я ОСОБА_6 не зареєстровано, документ, що посвідчує право власності ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його частку у праві спільної сумісної власності подружжя для оформлення спадщини не наданий.

Таким чином, подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за час спільного проживання у шлюбі придбали майно, а саме земельну ділянку площею 0,0974 гектарів, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, тому вказана земельна ділянка належала їм на праві спільної сумісної власності. В подальшому подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розлучилися, при цьому питання про поділ майна не вирішили.

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємці останньої реалізували свої спадкові права та отримали право власності на належну ОСОБА_7 частину земельної ділянки. Проте, після смерті ОСОБА_6 спадкоємці останнього, а саме сини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , не можуть реалізувати свої спадкові права щодо належного їх померлому батькові майна, а саме 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0974 гектарів, що розташована за адресою АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, через те, що вказана частка майна не була виділена йому у власність як одному із подружжя, про що нотаріусом було винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до звіту про оцінку майна від 27.03.2024 року, ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0974 гектарів, що розташована за адресою АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, складає 517 280 грн.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, та стягнення аліментів» за загальними правилами дії законів та інших нормативно-правових актів (ч. 1 ст.58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. До сімейних відносин, що вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються в частині лише тих прав та обов`язків, що виникли після набрання ним чинності, ці права та обов`язки визначаються на підставах, передбачених СК України.

Згідно ч. 1 ст.22 Кодексу законів про шлюб та сім`ю України, що був чинним на час придбання спірного майна, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Статтею 28 КЗпШС України визначено, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Положення статей 22, 28 КЗпШС України щодо врегулювання правовідносин належності, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , як подружжю майна, придбаного за час шлюбу та щодо рівності часток у разі його поділу являються аналогічними статтям 60, 63, 69, 70, 71 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку.

Відповідно ч.1 ст.63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування, і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними відповідної ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст.69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі (ч. 1 ст.70 СК України), неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше визначено домовленістю між ними.

Отже, вище вказане свідчить, що після придбання земельної ділянки ОСОБА_7 27.06.1995 року, земельна ділянка перебувала у спільній сумісній власності з її чоловіком ОСОБА_6 і вказане майно, відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України від 20.06.1969 року, який діяв на час набуття майна, вважається спільною власністю подружжя.

При цьому, оскільки ОСОБА_6 так само, як і інший співвласник ОСОБА_10 за життя не укладали жодних договорів щодо поділу часток майна, яке знаходилося у їх спільній власності, або виділу частки такого майна, їх частки у праві спільної сумісної власності на спірну ділянку є рівними до моменту спадкування.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно.

Положеннями ст. 370 ЦК України передбачено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Крім того, як зазначено в пункті 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розглядаючи спори, пов`язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2».

Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК).

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 № НОМЕР_10 , що видане 16.05.2007 року Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області, та копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 НОМЕР_11 , виданого повторно 26.03.2024 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального у правління Міністерства юстиції (м. Київ).

За життя ОСОБА_6 заповітів не складав та не посвідчував. Сини померлого ОСОБА_1 та ОСОБА_3 належним чином прийняли спадщину, згідно зі ст.ст. 1269- 1270 ЦК України, подавши заяви про прийняття спадщини державному нотаріусу Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 2.

До складу спадкового майна входить 1/2 (одна друга) частка земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , кадастровий номер :13:076:0040, що належала ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності подружжя згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Стоєвою Г.Ф. 27.06.95 року за реєстровим № 1818.

За життя спадкодавця ОСОБА_6 частки співвласників у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку не були визначені, тому у нотаріуса не має можливості видати спадкоємцям - позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно, на 1/3 частку (з урахуванням 1/6 частки, від якої відмовився на користь ОСОБА_1 інший син спадкодавця ОСОБА_8 ) та на 1/6 частку вищевказаної земельної ділянки.

Враховуючи те, що у позивачів існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за ними право власності на спадкове майно.

З таких обставин, вимоги позивачів ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивачів.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) в інтересах ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_4 ), яка діє і в інтересах ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визначити, що частка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку по АДРЕСА_5 кадастровий номер :13:076:0040 становила 1/2 (одну другу) її частину.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , право власності на 1/3 (одну третю) частку земельної ділянки по АДРЕСА_5 кадастровий номер :13:076:0040, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , право власності на 1/6 (одну шосту) частку земельної ділянки по АДРЕСА_5 кадастровий номер :13:076:0040, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачами.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його складення, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Рішення суду складено 27.11.2024.

Суддя Кіровського Н. Б. Варакіна

районного суду

м.Кіровограда