Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

25 листопада 2024 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області у складі: головуючої судді Ромазан Л.С., при секретарі Будз М.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сампари Н.М.,

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Чорняка М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Теребовлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання виплатити грошову компенсацію та припинення права спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Сампара Н.М., звернувся в суд із позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь грошову компенсацію 1/3 частки у праві спільної часткової власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ E 280 CDI, тип ТЗ-загальний легковий седан, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 178 575.29 грн., припинити його право спільної часткової власності на 1/3 частку вказаного автомобіля.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказала, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 серпня 2023 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Строгуш О.М., ОСОБА_1 є власником 1/3 частки транспортного засобу автомобіля марки MERCEDES-BENZ E 280 CDI, тип ТЗ-загальний легковий седан, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а власником 2/3 частки вказаного транспортного засобу є його баба ОСОБА_2 . Оскільки частка позивача у майні є незначною, спільне повноцінне користування автомобілем із відповідачем є недоцільним, а виділ частки в натурі - неможливим, позивач бажає відмовитись від своєї частки та отримати грошову компенсацію. При визначенні суми для стягнення грошової компенсації, а саме 178 575.29 грн., позивач виходив із середньої ринкової вартості аналогічного транспортного засобу шляхом співставлення цін декількох аналогічних автомобілів, які перебували у продажі та інформація про які була розміщена на веб-сайті «AUTO.RIA станом на 29 вересня 2023 року. Також зазначив, що припинення права власності на 1/3 частку у спірному автомобілі не завдасть йому істотної шкоди, адже своєю часткою в автомобілі не користується, відповідач набуде право власності на 1/3 частку у транспортному засобі.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов не подала.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сампара Н.М. позовні вимоги підтримала із мотивів, викладених у позові, просить їх задовольнити у повному обсязі. Крім того, зазначила, що просить суд при визначенні розміру грошової компенсації керуватись розрахунками позивача про ринкову вартість автомобіля на час звернення до суду із позовом, а не його ринкової вартості, визначеної експертом, оскільки позивач не користувався автомобілем, за період розгляду справи судом він міг бути пошкодженим, що в свою чергу вплинуло на вартість автомобіля в сторону зменшення.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Чорняк М.П. у судовому засіданні позовні вимоги визнав, однак заперечив щодо визначення позивачем вартості автомобіля марки MERCEDES-BENZ E 280 CDI, тип ТЗ-загальний легковий седан, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 із врахуванням середньої ринкової вартості аналогічного автомобіля. Не заперечує щодо стягнення із відповідача в користь позивача грошової компенсації вартості автомобіля, яка визначена експертом у його висновку № СЕ-19/120-24/8061-АВ від 26 липня 2024 року за результатами проведення у вказаній справі транспортно-товарознавчої експертизи, у частці 1/3, що складає 137 571.74 грн.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 серпня 2023 року, виданого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Строгуш О.М., ОСОБА_1 є власником 1/3 частки транспортного засобу автомобіля марки MERCEDES-BENZ E 280 CDI, тип ТЗ-загальний легковий седан, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а власником 2/3 частки вказаного транспортного засобу є ОСОБА_2 .

Згідно із інформацією, наявною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів автомобіль марки MERCEDES-BENZ E 280 CDI, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_2 (2/3 частки), ОСОБА_1 (1/3 частки). Вказане підтверджується інформацією Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області (філія ГСЦ МВС) від 18 вересня 2023 року № 31/19-С-144 а.з.

Із висновку експерта № СЕ-19/120-24/8061-АВ від 26 липня 2024 року, який проводив транспортно-товарознавчу експертизу у вказаній справі на підставі ухвали суду від 05 липня 2024 року, ринкова вартість транспортного засобу MERCEDES-BENZ E 280 CDI, тип ТЗ-загальний легковий седан, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату проведення експертизи (23.07.2024 року) ймовірно становить 412715.21 грн.

1/3 частка ринкової вартості зазначеного автомобіля від його ринкової вартості, визначеної експертом, складає 137 571.74 грн.

У судовому засіданні встановлено, що вказаний автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 ним не користується.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Положеннями частини 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України, всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів всіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Частина 3 статті 358 ЦК України закріплює, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно із статтею 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цьогоКодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до ч.1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме остання обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Частина 1 статті 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними протоколом № 11, проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом із тим, при вирішенні будь-якого спору, що виникає з реалізації права спільної часткової власності, крім спеціальних норм варто враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності, у взаємозв`язку і поєднанні з принципом врахуванням прав та інтересів усіх співвласників.

Для правильного вирішення спору за вимогами одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості цієї частки, виділ якої є неможливим, піддягає обов`язковому встановленню наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі у справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 02.07.2014 року у справі №6-68 цс14, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні.

Відповідно до ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При вирішенні питання щодо визначення розміру грошової компенсації вартості частки позивача у транспортному засобі автомобілі марки MERCEDES-BENZ E 280 CDI, тип ТЗ-загальний легковий седан, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ,суд бере до уваги його ринкову вартість, яка визначена у висновку експерта № СЕ-19/120-24/8061-АВ від 26 липня 2024 року, який проводив транспортно-товарознавчу експертизу у вказаній справі на підставі ухвали суду від 05 липня 2024 року, яка станом на дату проведення експертизи (23.07.2024 року) ймовірно становить 412715.21 грн.

Таким чином, 1/3 частка ринкової вартості зазначеного автомобіля від його ринкової вартості, визначеної експертом, складає 137 571.74 грн.

Саме цей розмір грошової компенсації підлягає стягненню із відповідача в користь позивача.

Вказаний висновок експерта є належним, допустимим та достовірним доказом, оскільки він містить інформацію щодо предмета доказування, одержаний у порядку, передбаченому ЦПК України, та містить інформацію, на підставі якої можна встановити дійсну ринкову вартість автомобіля. Крім того, суд бере до уваги, що у висновку експерта зазначені усі вимоги до висновку експерта, які передбачені ст.102 ЦПК України, та експерт попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок експерта.

З огляду на зазначене, суд не приймає до уваги визначення самостійно позивачем ринкової вартості автомобіля шляхом порівняльного аналізу аналогічних транспортних засобів з ідентичними характеристиками, які станом на 29 вересня 2023 року перебували у продажі, інформація про яких була розміщена на веб-сайті «AUTO.RIA, оскільки така ринкова вартість аналогічних автомобілів не є достовірною, вона стосується аналогічних автомобілів із різним технічним станом, а не автомобіля, який є предметом спору.

Клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи для визначення вартості автомобіля позивач та його представник не подавали. Також на обгрунтування пошкодження автомобіля, які призвели до зменшення його вартості, позивачем не подано будь-яких доказів.

Суд, оцінюючи допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. При цьому, суд задовольняючи позов зазначає, що частка позивача у спірному транспортному засобі є незначною для нього, оскільки він самостійно звернувся до суду із позовом про стягнення грошової компенсації такої частки, автомобілем не користується, а тому припинення права на частку у спільному майні не завдасть йому істотної шкоди. Також, суд враховує, що відповідач не подавала заперечень щодо припинення зазначеної частки та можливості задоволення позову позивача, має можливість здійснити грошову компенсацію.

Позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду із позовом сплачено судовий збір 1785.80 грн.

Вартість транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/120-24/8061-АВ від 26 липня 2024 року складає 8178.66 грн., яку сплачено ОСОБА_2 , оскільки такий обов`язок покладений на неї ухвалою суду про призначення автомобільно-товарознавчої експертизи від 05 липня 2024 року.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд керується вимогами ст.141 ЦПК України, згідно з якою судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом частково задоволено позовні вимоги (розмір задоволених позовних вимог складає 77.03 % від суми позову), тому із відповідача в користь позивача підлягає стягненню 1375.78 грн. судового збору та із позивача в користь відповідача 1878.64 грн. вартості транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/120-24/8061-АВ від 26 липня 2024 року.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 13, 141, 258, 259, 264, 265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/3 частки автомобіля марки MERCEDES-BENZ E 280 CDI, тип ТЗ-загальний легковий седан, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , яка складає 137 571.74 грн.

Припинити право власності ОСОБА_1 на 1/3 частку автомобіля марки MERCEDES-BENZ E 280 CDI, тип ТЗ-загальний легковий седан, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частку автомобіля марки MERCEDES-BENZ E 280 CDI, тип ТЗ-загальний легковий седан, 2007 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1375.78 грн. сплаченого ним судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 1878.64 грн. вартості проведеної транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/120-24/8061-АВ від 26 липня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , зареєстрований у АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована у АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуюча суддя Л.С. Ромазан