27.11.2024 Єдиний унікальний № 371/1138/21 провадження № 2/371/52/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/1138/21

Провадження № 2/371/52/24

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участі секретаря судових засідань Харченко І.С.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації частини вартості автомобіля,

У С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулася до суду з позовними вимогами про стягнення компенсації частини вартості автомобіля, посилаючись на те, що 14 жовтня 2017 року між нею та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб.

В період перебування у шлюбі 18 жовтня 2019 року ними за спільні кошти був придбаний автомобіль марки «BMW 318і», 1999 року випуску, синього кольору, легковий тип кузова: седан-b, номер кузова: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 . Фактично автомобіль був придбаний за ціною 5500 доларів США, хоча в договорі купівлі продажу була вказана інша сума.

Весь час автомобілем користувався відповідач. У жовтня 2021 року вона дізналася, що 13 березня 2020 року спірний автомобіль без її згоди відповідач відчужив на користь іншої особи, хоча фактично автомобіль залишився у його користуванні. Відчуження відбулося у період їх перебування у шлюбі, проте вона згоди на відчуження автомобіля не надавала. Відчуження відбулося не в інтересах сім?ї та всупереч її інтересам. Кошти від відчуження спірного автомобіля відповідач витратив всупереч інтересів сім?ї.

Оскільки автомобіль був придбаний під час шлюбу та за спільні кошти подружжя, він є об?єктом спільної сумісної власності, тому, зважаючи, що на час звернення до суду з заявою автомобіль відчужено, просила стягнути з відповідача компенсацію частини ринкової вартості автомобіля у розмірі 75895,00 грн та судові витрати, що складаються з суми сплаченого судового збору в розмірі 908,00 грн, суми вартості витрат на оплату роботи експерта щодо виготовлення висновку про вартість автомобіля у розмірі 700,00 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 4000,00 грн.

Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи

Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 29 липня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 28 грудня 2021 року постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2022 року за клопотанням представника позивача у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу для з`ясування дійсної ринкової вартості спірного автомобіля станом на дату його відчуження, провадження у справі зупинено.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 05 серпня 2024 року поновлено провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 30 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників справи

Позивач в судове засідання не з?явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

У судовому засіданні інтереси позивача представляв адвокат Бабенко Р.В., який позовні вимоги підтримав, просив стягнути з відповідача частини вартості спірного автомобіля у розмірі 75895,00 грн та судові витрати в заявленому в позовній заяві розмірі. В поясненнях послався на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що сторони перебували в шлюбі з 14 жовтня 2017 року. Автомобіль був куплений в жовтні 2019 року на спільно нажиті кошти, які заробили в тому числі за кордоном, за 5500 доларів США. Якщо сторони і позичали кошти на купівлю автомобіля, то ці кошти однак були спільними коштами подружжя і віддавалися вони зі спільного бюджету. Тож питання обставини придбання автомобіля в тому числі і за позичені кошти не має значення для вирішення спору. З урахуванням змісту частини 2 статті 70 СК України такі обставини не є підставою для зміни розміру часток у спільному майні подружжя.

Шлюб між сторонами розірваний рішенням Звенигородського районного суду від 14 грудня 2021 року у справі № 694/1876/21, яке набуло законної сили 14 січня 2022 року, тобто на момент подання позовної заяви вони перебували у шлюбі.

Відповідач в судове засідання не з?явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У судовому засіданні інтереси відповідача представляв адвокат Шкребтій В.В., який позовні вимоги визнав частково на суму 41000,00 грн, яка еквівалентна 1000,00 доларів США. В судовому засіданні представник відповідача підтвердив той факт, що сторони з 2021 року не проживають разом. Також пояснив, що на придбання автомобіля в жовтні 2019 року були витрачені спільні заощадження подружжя у розмірі 2000,00 грн. В період із жовтня 2017 року, тобто із часу реєстрації шлюбу, та до часу придбання автомобіля у жовтні 2019 року відповідач працював в ДП «ДГ «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла на посаді машиніста елеватора. За весь зазначений період відповідач отримав 123070, 13 грн заробітної плати. Відповідач у 2017 році та 2018 році мала значно менший дохід. Тож з такими доходами сім?я суми 5500,00 доларів США на жовтень 2019 року не могла мати. Факт роботи сторін за кордоном нічим не підтверджений.

Для купівлі автомобіля відповідач також позичив 1500 доларів США (37242 грн) у ОСОБА_5 . Відповідач позичав ці кошти за згодою позивача і витратив їх на придбання автомобіля. Після продажу автомобіля борг у розмірі 1500 доларів США (37245 грн) було повернуто 20 листопада 2021 року ОСОБА_5 , тобто в той час, коли однією сім?єю сторони вже не проживали. Частину коштів на придбання автомобіля у розмірі 800 доларів США (19864 грн) позичила мати відповідача ОСОБА_6 . Подружжя проживало у будинку матері відповідача. Коштів на придбання автомобіля із заробітної плати сторони набрати не могли, оскільки їм необхідно було харчуватися, купляти одяг, витрачати кошти на комунальні послуги тощо.

Тож на придбання автомобіля були витрачені кошти у розмірі 2000 доларів США, які були заощадженнями сім?ї, 1500 доларів США, які позичив ОСОБА_5 , та 800 доларів США, які позичила мати відповідача. З них спільними коштами подружжя були лише 2000 доларів США. Половина з вказаної суми на сьогодні за курсом НБУ складає 41000,00 грн. Зазначена сума визнається відповідачем.

Зазначив, що на момент відчуження автомобіля сторони вже разом не проживали. Про продаж автомобіля відповідачем позивач обізнана не була, оскільки подружжя не спілкувалося. Кошти з продажу автомобіля пішли на погашення боргу по позиках, решта суми в інтересах сім?ї не витрачалася.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показала, що є матір?ю позивача. Щодо обставин придбання спірного автомобіля пояснила, що, перебуваючи у шлюбі, сторони вирішили придбати автомобіль. Вони хотіли позичити кошти у матері відповідача, проте склалися певні обставини і кошти мати їм не позичила. Оскільки вони позичили кошти у ОСОБА_5 , вона їм запропонувала віддати позичені кошти, щоб не бути у боргу перед чужою людиною. У неї були деякі заощадження у розмірі 10000,00 грн і 400 доларів США, а також кошти, сплачені як борг по аліментах в розмірі 500 доларів США. Всі ці кошти вона позичила дітям, щоб віддати ОСОБА_5 борг. Кошти вона віддавала їм обом, коли вони приїжджали до неї в гості. Яка вартість автомобіля і скільки коштів своїх заощаджень вони вклали у придбання автомобіля вона не знає. Позичені кошти їй ніхто не повернув.

Фактичні обставини справи

Суд встановив такі фактичні обставини.

14 жовтня 2017 року між позивачем ОСОБА_8 та відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб.

Вказана обставина підтверджується даними свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , виданого Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 14 жовтня 2017 року (а.с. 8).

Транспортний засіб автомобіль марки «BMW 318 І», 1999 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , був зареєстрований 18 жовтня 2019 року в ТСЦ 3247 за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з договором купівлі продажу, укладеним у СГ ТОВ «Сто орбіта» № 3237 від 18 жовтня 2019 року. Вартість транспортного засобу, указана в договорі купівлі продажу, становить 10000,00 грн.

14 березня 2020 року автомобіль марки «BMW 318 І», 1999 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 перереєстрований в НОМЕР_4 згідно договору купівлі продажу № 7144/2020/1988600 від 14 березня 2020 року на іншу особу. Вартість транспортного засобу, вказана у договорі купівлі продажу, становить 50000,00 грн.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів, на момент продажу зазначеного автомобіля 14 березня 2020 року ОСОБА_3 не значилася власником та/або співвласником вказаного транспортного засобу.

Такі обставини підтверджуються даними відповіді Територіального сервісного центру МВС № 7143 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (Філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС № 31/23/43-535 від 10 листопада 2021 року, повідомлення Територіального сервісного центру МВС № 7144 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Черкаській області (Філія ГСЦ МВС) Головного сервісного центру МВС № 31/23/44-347 від 07 грудня 2021 року (а.с. 9, 50).

Сторонами надані експертні висновки про вартість спірного автомобіля. Зокрема, згідно з даними висновку експерта № 11, складеного 11 листопада 2021 року ФОП ОСОБА_9 , середньоринкова вартість автомобіля марки «BMW 318і», 1999 року випуску, кузов: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 станом на дату його відчуження 14 березня 2020 року становить 151790,00 грн (а.с. 13-15).

Відповідно до даних висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 14/12, складеного 14 грудня 2021 року СОД ФОП ОСОБА_10 , ринкова вартість автомобіля «BMW 318і», реєстраційний номер НОМЕР_5 1999 року випуску, кузов: НОМЕР_1 , на дату оцінки складає 100879,75 грн (а.с. 36-45).

Згідно з даними висновку експерта за результатами проведення судової транспортно товарознавчої експертизи від 06 липня 2023 року № 29857/22-54 ринкова вартість автомобіля BMW 318 І, 1999 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , станом на дату його відчуження, а саме на 14 березня 2020 року складає 137772,00 грн (а.с. 113-119).

На підтвердження джерела доходів на момент придбання автомобіля відповідач надав довідку № ДГ 000000008, видану ДП «Дослідне господарство «Еліта» Миронівського інституту пшениці ім. В.М. Ремесла НААН України ОСОБА_4 , та копію розписки про отримання коштів у позику, складеної ОСОБА_4 06 жовтня 2019 року (а.с. 46, 47).

Згідно з даними довідки, за час роботи на посаді машиніста елеватора Vр з 01 жовтня 2017 року до 31 жовтня 2019 року, його дохід з урахуванням вирахуваних податків та зборів склав 123070,13 грн. З даних наданої відповідачем копії розписки, складеної ОСОБА_4 06 жовтня 2019 року, вбачається, що він у зазначену дату отримав від ОСОБА_5 в позику 1500 доларів США та зобов?язався повернути кошти упродовж шести місяців (а.с. 47).

На підтвердження джерела доходів на момент придбання автомобіля позивач надала довідку Звенигородської ДПІ ГУ ДПС у Черкаській області № 8109/23-12-08-026 від 04 січня 2022 року про розмір доходів у період 2017 2021 років (а.с. 62).

Шлюб між сторонами розірваний на підставі рішення Звенигородського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року у справі 694/1876/21, яке набрало законної сили 14 січня 2022 року. Вказаний факт перевірено судом за даними Єдиного державного реєстру судових рішень (№ рішення 101929859).

Мотиви суду та застосовані норми права

Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково.

Згідно з приписами частини 3 статті 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі статті 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ.

У відповідності до положень частин 1 та 2 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з приписами статті 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень частини 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно з частиною 1 статті 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 2 статті 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім?ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім?ї.

За змістом частини 1 статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Під час розгляду справи суд встановив, що сторони в період перебування у шлюбі придбали транспортний засіб автомобіль марки «BMW 318і», 1999 року випуску, синього кольору, легковий тип кузова: седан-b, номер кузова: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який в подальшому був відчужений відповідачем на користь третьої особи в період, коли сторони вже не проживали разом. Відчуження відбулося без згоди позивача. Будь які кошти з продажу автомобіля відповідач позивачеві не передавав.

Відповідач під час розгляду справи не спростовував факт набуття спірного автомобіля в період шлюбу, не оспорював спільності права власності подружжя на зазначене майно, яке набуте ними в період шлюбу. Також відповідач не спростовував факт продажу автомобіля третій особі без згоди позивача та факт неповернення їй коштів з продажу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) суд дійшов висновку, що якщо сторона договору про відчуження майна, що є спільною власністю, або інша особа (зацікавлена особа) хоче отримати еквівалент вартості своєї частки у спільному майні, яке було відчужено без її згоди, вона має право подати позов про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, що є ефективним способом захисту без визнання правочину недійсним та застосування реституції. У цьому випадку важливим є встановлення на час вирішення спору ринкової вартості спільного майна, яке було відчужено, а в разі неможливості визначення такої вартості саме цього майна ринкової вартості майна, подібного за якостями (технічними характеристиками) до відчуженого.

Тож з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація в розмірі частки вартості відчуженого автомобіля, що є належним способом захисту за цим позовом.

Визнаючи частково позовні вимоги, відповідач не погодився лише з сумою відшкодування. Посилався на те, що на придбання автомобіля спільних коштів було витрачено лише 2000 доларів США. Тож вважає, що компенсації позивачеві підлягає сума у 1000,00 доларів США. Решта коштів на придбання автомобіля були позичені. Він повернув їх з суми, яку отримав за проданий транспортний засіб.

Визначаючи розмір компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує вартість спірного автомобіля, яка визначена експертом у висновку судової транспортно товарознавчої експертизи від 06 липня 2023 року № 29857/22-54 і складає 137772,00 грн з огляду на таке.

Звертаючись із цим позовом, позивач просила стягнути з відповідача половину вартості спірного автомобіля (75895,00 грн), яка визначена у виготовленому на його замовлення висновку експерта № 11, складеного 11 листопада 2021 року ФОП ОСОБА_9 , у розмірі 151790,00 грн.

Як вбачається із зазначеного висновку експерта, визначення вартості спірного автомобіля ФОП ОСОБА_9 відбувалося на основі аналізу довідкових даних щодо транспортного засобу та середньої по Україні ціни продажу ідентичного КТЗ, який був у користуванні, за інформацією з довідкової літератури.

У підготовчому провадженні представник позивача заявив клопотання про призначення судової транспортно товарознавчої експертизи для визначення дійсної ринкової вартості відчуженого спірного автомобіля на день його відчуження.

У висновку судової транспортно товарознавчої експертизи від 06 липня 2023 року № 29857/22-54 визначено вартість безпосередньо транспортного засобу марки «BMW 318і», 1999 року випуску, синього кольору, легковий тип кузова: седан-b, номер кузова: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 у розмірі 137772,00 грн, а не ідентичного.

Під час розгляду справи ні представник позивача ні представник відповідача не висловили заперечень щодо моменту визначення вартості спірного автомобіля та встановленої у висновку експерта вартості.

Тож саме цю вартість спірного автомобіля суд бере до уваги при визначенні розміру компенсації.

Суд відхиляє доводи сторони відповідача про те, що стягненню з нього підлягає лише половина суми власних заощаджень подружжя, яка складає 41000,00 грн, що еквівалентно 1000,00 доларів США, з огляду на таке.

Суду не надано належних та допустимих доказів про дійсну вартість сплачених сторонами коштів на день купівлі спірного автомобіля. Згідно з даними повідомлення ТСЦ МВС № 4144 від 07 грудня 2021 року, вартість автомобіля, що вказана у договорі купівлі продажу від 18 жовтня 2019 року, 10000,00 грн.

Також суду не надано належних та допустимих доказів того, що частина коштів отриманих відповідачем від продажу спірного автомобіля була повернута ОСОБА_5 згідно з розпискою від 06 грудня 2019 року.

У постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі № 211/5539/17 зазначено, що факт передачі коштів або іншого майна родичем одного із членів сім`ї на купівлю або будівництво спільного майна в інтересах сім`ї не може свідчити про те, що ці кошти передано на особисті потреби лише комусь одному конкретному з подружжя.

Суд враховує, що сторони не заперечували факт придбання спірного автомобіля у шлюбі за кошти, які були спільними коштами подружжя. Обставини отримання позик саме на придбання автомобіля, їх розмір та обставини їх повернення після продажу спірного автомобіля не підтверджені достатніми, належними та достовірними доказами.

Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова компенсація вартості частки майна у виді транспортного засобу марки «BMW 318і», 1999 року випуску, синього кольору, легковий тип кузова: седан-b, номер кузова: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ), що є об?єктом спільної сумісної власності подружжя, у розмірі 68886,00 грн (137772/2) грн.

Висновки за результатами розгляду

Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків.

Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог.

Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права.

Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником.

Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості частки майна, що є об?єктом спільної сумісної власності подружжя та було відчужене, є обґрунтованими.

Стягненню підлягає частина визначеної у висновку судової транспортно товарознавчої експертизи від 06 липня 2023 року № 29857/22-54 вартості транспортного засобу марки «BMW 318і», 1999 року випуску, синього кольору, легковий тип кузова: седан-b, номер кузова: НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 ) у розмірі 68886,00 грн.

Щодо розподілу судових витрат

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в сумі 908,00 гривень, що підтверджується даними квитанції № 38 від 11 листопада 2021 року (а.с. 1).

Також позивач понесла такі витрати, пов?язані з розглядом справи:

У розмірі 700,00 грн на виготовлення висновку експерта № 11 від 11 листопада 2021 року, який був складений на замовлення представника позивача при підготовці справи до розгляду, що підтверджується даними зазначеного висновку та квитанції № ПН5286922 від 11 листопада 2021 року (а.с. 13, 21);

У розмірі 3775,40 грн на проведення судової транспортно товарознавчої експертизи від 06 липня 2023 року № 29857/22-54, що підтверджується даними квитанції № 180694492 від 22 грудня 2022 року на суму 3775,40 грн (а.с. 110).

У розмірі 4000,00 грн на правничу допомогу, що підтверджується даними договору/угоди про надання правничої допомоги від 10 листопада 2021 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 502 від 31 серпня 2012 року, ордером на надання правової допомоги серії ЧК № 74713 від 10 листопада 2021 року, розрахунком затраченого адвокатом Бабенком Р.В. часу по правничій допомозі від 15 листопада 2021 року, актом виконаних робіт від 15 листопада 2021 року, квитанцією № 117 від 15 листопада 2021 року на суму 4000,00 грн (а.с. 17,18, 18а, 19, 20, 23).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами частини 2 та частини 3 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов?язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов?язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов?язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов?язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 6 статті 139 ЦПК України, встановлено, що розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Вказані витрати відносяться до витрат, пов?язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, і підлягають розподілу в порядку, визначеному частиною 2 та частиною 3 статті 141 ЦПК України.

Згідно положень частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивач подала попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат разом з першою заявою по суті. Відповідач клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами не заявляв. Представник відповідача під час розгляду справи зазначив про відсутність заперечень щодо обґрунтованості визначення розміру заявлених судових витрат.

З урахуванням наявних у матеріалах справи доказів понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку, що такі витрати безпосередньо пов`язані з розглядом справи, тому підлягають відшкодуванню пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 7692,69 грн (68886*8475,40/75895,00).

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263 - 265, 268, 280, 354, 355, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації частини вартості автомобіля задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу автомобіля марки «BMW 318 І», 1999 року випуску, синього кольору, номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 68886 (шістдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 7692 (сім тисяч шістсот дев?яносто дві) гривні 69 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , адреса зареєстрованого місця проживання: будинок під номером АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складене 03 грудня 2024 року.

Суддя Л.О. Капшук