Справа № 130/2149/23
Провадження № 22-ц/801/1498/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Оніщук В. В.
УХВАЛА

25 липня 2024 рокуСправа № 130/2149/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Оніщука В. В.,

суддів: Медвецького С. К., Рибчинського В. П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Оніщука В. В. та Медвецького С. К., визначених для розгляду цивільної справи №130/2149/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 07 травня 2024 року,

в с т а н о в и в :

У провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває вказана цивільна справа.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 05 червня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Оніщук В. В., судді: Медвецький С. К., Рибчинський В. П.

Ухвалами Вінницького апеляційного суду від 07 червня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху, а матеріали цивільної справи витребувано з суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 червня 2024 року справу призначено до розгляду на 25 липня 2024 року в порядку письмового провадження.

24 липня 2024 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Оніщука В. В. та Медвецького С. К., яка обґрунтована тим, що під час слухання справи №130/3290/15-ц апеляційний суд у зазначеному складі залишив поза увагою клопотання ОСОБА_1 та відчувався тиск на його позицію.

Справа №130/3290/15-ц, яка перебуває на розгляді Касаційного цивільного суду, була відкрита на підставі неправильного застосування та порушення норм процесуального права.

Посилаючись на викладене, маючи сумніви у об`єктивності та неупередженості суду, заявник просить задовольнити заяву про відвід суддів Оніщука В. В. та Медвецького С. К.

Дослідивши доводи заяви та матеріали справи, колегія суддів дійшла до висновку про необґрунтованість заявленого відводу з наступних підстав.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Стаття 37 ЦПК України визначає можливість відводу з підстав недопустимості повторної участі судді в розгляді справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за об`єктивними та суб`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див.рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді, слід визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає у якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Об`єктивний критерій в основному стосується ієрархічних чи інших зв`язків між суддею та іншими учасниками провадження. У зв`язку з цим навіть зовнішні прояви мають певну важливість, або іншими словами, «правосуддя має не лише здійснюватися, має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Однак судом не встановлено і матеріалами справи не підтверджується наявність обставин, які б дійсно викликали сумніви в неупередженості суддів Оніщука В. В. та Медвецького С. К. при розгляді цієї справи.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За таких обставин, заявлений відвід суддям Оніщуку В. В. та Медвецькому С. К. апеляційний суд вважає необґрунтованим, оскільки заявник не навів та відповідно не довів існування обґрунтованих та об`єктивних обставин, які б давали підстави для висновку про можливість допущення колегією суддів упередженості при розгляді цієї справи.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40, 259, 260, 381 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заявлений ОСОБА_1 відвід суддям Оніщуку В. В. та Медвецькому С. К. визнати необґрунтованим.

Передати питання про відвід на розгляд судді, який не входить до складу колегії, яка розглядає дану справу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. К. Медвецький

В. П. Рибчинський