Справа №483/970/24 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/1768/24
Постанова

Іменем України

02 грудня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Носіковим І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області ухвалене 23 вересня 2024 року, під головуванням судді Шевиріної Т.Д., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал», Товариство) звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 05 березня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання кредиту №792799217 на суму 16480 грн зі сплатою процентів, строком на 30 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника, що засвідчує факт укладення між ними кредитного договору у формі електронного документу згідно Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» та Закону України «Про електронну комерцію».

За умовами договору позичальник зобов`язувався повернути кредит протягом 30 днів (дисконтний період), сплатити проценти за користування в розмірі 0,48% від суми кредиту за кожний день користування.

28 листопада 2018 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 05 березня 2020 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу№ 05/0820-01, у відповідності до умов якого, до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 05 березня 2020 року. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод, № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 роки якими продовжено дії Договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін.

05 липня 2024 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу №05/07/24, у відповідності до умов якого, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 05 березня 2020 року.

Після закінчення строку платежу за дисконтним періодом, відповідач не виконав свої зобов`язання, а саме не повернув кредит, не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на 29 липня 2024 року, у нього виникла заборгованість у розмірі 41 265 грн 80 коп., з яких: 16 480 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 24 785 грн 80 коп. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Посилаючись на викладене, ТОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вищевказану заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

23 вересня 2024 року заочним рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області задоволено частково позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в рахунок заборгованості за кредитними договором №792799217 від 05 березня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість станом на 29 липня 2024 року, в сумі 18 853 грн 80 коп., з яких: 16 480 грн 00 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 373 грн 00 коп. - заборгованість по відсоткам, а також 2 477 грн 42 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що оскільки строк кредитування сторонами узгоджено 30 днів, тому, за відсутності доказів пролонгації строку дії кредитного договору, позовні вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитом підлягають стягненню в межах строку кредитування.

В апеляційній скарзі ТОВ «Юніт Капітал», посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що судом першої інстанції не враховано умови кредитного договору, яким сторони узгодили розмір кредиту, умови кредитування, зокрема погодили, що у випадку користування кредитом понад 30 днів від дати отримання кредиту, процентна ставка застосовується в розмірі 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Сторони також погодили, що вказаний розмір процентів є процентами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України (п.4.3 договору).

На думку апелянта відсутні підстави вважати, що позивач не надав доказів на підтвердження автопролонгації договору після спливу Дисконтного та Пільгового періоду, оскільки за умовами договору строк його дії визначається від дати отримання кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів та інших нарахувань, передбачених Договором. Тому, проценти за користування кредитними коштами позивачем нараховані правомірно.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 березня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 792799217.

За умовами вказаного договору відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 16 480 грн строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування в розмірі встановленому п. 1.3, 1.4 та 1.5 кредитного договору. Базова процентна ставка становить 1.70 відсотки від суми кредиту за кожний день користування кредитними коштами.

Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування.

ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало своє зобов`язання за договором та здійснило переказ грошових коштів. Зазначене підтверджується і платіжним дорученням, згідно якого 05 березня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переказало ОСОБА_1 16 480 грн за договором №792799217 на платіжну картку № 5168-74ХХ-ХХХХ-2798 (а.с. 88).

Наведене свідчить про факт укладення між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору у електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цим договором, а саме надання грошових коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором.

28 листопада 2018 року між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (дія якого згідно додаткових угод подовжено до 31 грудня 2022 року), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №792799217 від 05 березня 2020 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №82 від 11 червня 2020 року.

05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу№05/0820-01,у відповідності до умов якого, до ТОВ«ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №792799217 від 05 березня 2020 року.

В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод № 2 від 03 серпня 2021 року та № 3 від 30 грудня 2022 роки якими продовжено дії Договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін.

05 липня 2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір факторингу № 05/07/24, у відповідності до умов якого, до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №792799217 від 05 березня 2020 року.

Таким чином, відповідно до ч.1 ст. 512 , ст. 514 ЦК України до позивача ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №792799217 від 05 березня 2020 року.

Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Юніт Капітал» посилалося на те, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив, у зв`язку з чим, станом на 29 липня 2024 року, заборгованість ОСОБА_1 склала 41 265 грн 80 коп., з яких: 16 480 грн 00 коп. тіло кредиту, 24 785 грн 80 коп. відсотки за користування кредитом.

Згідно з ч.1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1ст. 527 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ч.1ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Згідно з ч.1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Уст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію).

Частина 5ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Встановивши, що відповідач не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору, що є підставою для стягнення заборгованості за кредитом і відсотками за користування кредитними коштами. Такий висновок суду відповідає положенням ст. ст. 526, 530, 536, 1054, 1056-1 ЦК України.

Разом з тим, визначаючи розмір заборгованості станом на 29 липня 2024 року, суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач не надав доказів на підтвердження автопролонгації кредитного договору після спливу Дисконтного та Пільгового періоду, а тому вважав, що проценти за користування кредитними коштами підлягають стягненню в межах 30 ти денного строку кредитування.

Відповідно до кредитного договору Сторони погодили, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником (п.1.2 договору).

На період строку, визначеного п.1.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,48 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом.

У випадку користування кредитом понад строк, встановлений п.1.2 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до взаємовідносин між сторонами застосовується базова процентна ставка в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити товариству між фактично сплаченими процентами за дисконтною та нарахованою базовою процентними ставками за весь строк користування кредитом (від дати отримання кредиту до фактичної дати його повернення) (п.п. 1.3, 1.4 умов договору).

Пунктом 4.2 умов договору сторони погодили, що строк дії цього договору, вказаний в п.1.2 продовжується на весь період, протягом якого сторони здійснюють свої права і виконують свої обов`язки за цим договором, та визначається як період від дати отримання позичальником кредиту до фактичної дати повернення кредиту, процентів за дисконтною та/або базовою процентними ставками, компенсації, яка має бути сплачена у разі невиконання умов договору та інших нарахувань, передбачених договором.

Згідно п.4.3 сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку надання кредиту, визначеного в п.1.2 цього договору, є процентами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.

Наведене свідчить про наявність у позивача права на нарахування відсотків за базовою процентною ставкою з розрахунку 1,70 відсотків від суми кредиту за кожен день користування кредитом після закінчення 30 ти денного строку кредитування в порядку, передбаченому кредитним договором, з умовами якого позичальник ОСОБА_1 був ознайомлений.

Із розрахунку, що міститься в матеріалах справи видно, що за період з 05 березня 2020 року по 11 червня 2020 року, первісний кредитор нарахував заборгованість відповідача по відсоткам за кредитним договором №792799217 від 05 березня 2020 року, у загальному розмірі 21 423 грн 88 коп.

Нарахування відсотків відбувалось за наступною формулою: 30 днів (з 05 березня 2020 року по 04 квітня 2020 року) х 0,48% = 2373 грн.

З 05 квітня 2020 року по 11 червня 2020 року заборгованість за відсотками нарахована у розмірі 19 050 грн 88 коп. (68 днів х 1,70%) (а.с.133).

В матеріалах справи також міститься розрахунок заборгованості по відсоткам, нарахований новим кредитором ТОВ «Юніт Капітал» за період з 05 липня 2024 року по 10 липня 2024 року. Таким чином, загальний розмір боргу по відсоткам позивач визначив в сумі 24 785 грн 80 коп.

Проте, виходячи із процентної ставки у 1,70% в день, як це передбачено п.1.4 умов кредитного договору, розмір відсотків з 05 липня 2024 року по 10 липня 2024 року, в межах заявлених вимог, має становити 1400 грн 80 коп. (5 днів х 1,70%). Відтак, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає стягненню 22 824 грн 68 коп. (2 373 грн + 19050 грн 88 коп. + 1400 грн 80 коп.) відсотків за користування кредитом, а не 24 785 грн 80 коп, як помилково визначив позивач .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув увагу на наведені обставини, положення умов кредитного договору, та помилково відмовив позивачу у стягненні відсотків за користування кредитом, нарахованих поза межами 30 ти денного строку кредитування.

За такого, рішення в частині визначення розміру заборгованості у відповідності до п.п.3,4 ст. 376 ЦПК України слід змінити, стягнувши на користь ТОВ «Юніт Капітал» з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №792799217 від 05 березня 2020 року в сумі 39 304 грн 68 коп., із них: 16 480 грн - заборгованість за тілом кредиту, а 22 824 грн 68 коп. - заборгованість за відсотками.

Згідно із частиною тринадцять статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно положень частин першої-шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом першої інстанції було встановлено, що на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 05/07/24-02 від 05 липня 2024 року, додаткова угода № 1 до Договору про надання правничої допомоги, акт прийому передачі наданих послуг від 05 липня 2024 року. Згідно з детальним описом наданих послуг, виконаних адвокатом, необхідних для надання правничої допомоги по справі, під час розгляду справи судом першої інстанції адвокатом були надані такі юридичні послуги як: складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи, надання усної консультації.

Згідно з розрахунком суми судових витрат на правничу допомогу, вартість складання позовної заяви становить 5 000 грн, вартість вивчення матеріалів справи становить 500 грн, вартість надання усної консультації становить 500 грн. Також, загальна сума витрат на правничу допомогу склала 6 000 грн.

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції врахував принцип співмірності, розумності, а також виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, визначив їх розмір у 3 000 грн. При цьому, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зменшив розмір цих витрат до 1 370 грн 66 коп.

Отже, оскільки апеляційна скарга ТОВ «Юніт Капітал» підлягає частковому задоволенню, а розмір стягнутою судом заборгованості збільшенню, колегія суддів, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, виходячи із засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості, вважає, що відшкодуванню витрат на правову допомогу на користь ТОВ «Юніт Капітал» підлягає сума у розмірі 3 000 грн.

В апеляційній скарзі, позивач просив вирішити питання щодо розподілу витрат, понесених ТОВ «Юніт Капітал» на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивач надав ордер адвоката, а також Акт прийому передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/07/24-02 від 05 липня 2024 року.

З інформації, яка міститься в акті прийому передачі видно, що витрати позивача на правничу допомогу становлять 6 000 грн за складання апеляційної скарги (2 год).

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Юніт Капітал» витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, проте у зменшеному до 5 700 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам у справі.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, із врахуванням витрат позивача по сплаті судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги із відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал» слід стягнути 5 753 грн 20 коп. судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Тому, оскаржуване судове рішення в частині стягнення судових витрат також слід змінити.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити частково.

Заочне рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 вересня 2024 рокузмінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» в рахунок заборгованості за кредитними договором №792799217 від 05 березня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість станом на 29 липня 2024 року в сумі 39 304 грн 68 коп., із них: 16 480 грн - заборгованість за тілом кредиту, 22 824 грн 68 коп. - заборгованість по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» 5 753 грн 20 коп. судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги, а також 8 700 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відновити дію заочного рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 вересня 2024 року зупиненого на підставі ухвали Миколаївського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 02.12.2024 р.