Провадження № 2-з/756/167/24
У Х В А Л А

Іменем України

25 жовтня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі: головуючої судді - Примак-Березовської О.С.,

за участю секретаря - Голишевського А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів, -

ВСТАНОВИВ:

До Оболонського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення доказів, у якій він просить витребувати інформацію у Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про персональні дані, адресу реєстрації місця проживання або місцезнаходження, ідентифікаційний код та засоби зв`язку клієнта, для якого емітована банківська картка № НОМЕР_1 , а також виписку про отримання з рахунку заявника НОМЕР_2 банківської картки НОМЕР_3 , ОСОБА_1 коштів. Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що 17 квітня 2024 року він здійснив перерахування 72 800 (сімдесяти двох тисяч восьмисот) гривень на картковий рахунок № НОМЕР_1 , як оплату за ремонт та налаштування комп`ютерної техніки, що підтверджено актом приймання-передачі обладнання до сервісного центру від тієї ж дати. Зазначений акт з переліком наданих послуг є додатком до відповідного договору № 112478 від 17 квітня 2024 року, а також містить номер фахівця № 53457, відповідального за виконання робіт. Крім того, на банківський рахунок заявника була оформлена розстрочка з регулярним автоматичним списанням коштів у розмірі 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень. Загальна сума, визначена рахунком становить 92 762 (дев`яносто дві тисячі сімсот шістдесят дві) гривні. 24 квітня 2024 року за автоматичним списанням з рахунку заявника було перераховано 11 900 (одинадцять тисяч дев`ятсот) гривень.

Списання вказаних коштів зі свого рахунку заявник вважає протиправним, тому для подання відповідного позову згідно з частиною третьою статті 175 ЦПК Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ОСОБА_1 звернувся із заявою про забезпечення доказів.

Дослідивши заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Згідно з частиною першою та другою статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Зі змісту заяви про забезпечення доказів вбачається, що її предметом, є надання персональних даних отримувача коштів, включаючи адресу місця проживання або перебування, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності) та наявні контактні номери засобів зв`язку особи, якій перераховано вказану суму на банківський рахунок № НОМЕР_1 .

Тобто суд вбачає, що предметом заяви є вимога про витребування інформації, яка містить банківську таємницю.

Відповідно до статті 1076 Цивільного кодексу України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність.

Порядок розкриття банківської таємниці встановлений Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Частинами 1-3 статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею. Банківською таємницею, зокрема, є: відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнтів; системи охорони банку та клієнтів; інформація про організаційно-правову структуру юридичної особи - клієнта, її керівників, напрями діяльності; відомості стосовно комерційної діяльності клієнтів чи комерційної таємниці, будь-якого проекту, винаходів, зразків продукції та інша комерційна інформація; інформація щодо звітності по окремому банку, за винятком тієї, що підлягає опублікуванню; коди, що використовуються банками для захисту інформації; інформація про фізичну особу, яка має намір укласти договір про споживчий кредит, отримана під час оцінки її кредитоспроможності. Інформація про банки чи клієнтів, що збирається під час проведення банківського та валютного нагляду, становить банківську таємницю.

Відповідно до частини 1 статті 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банки зобов`язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Порядок та обсяги розкриття Національним банком та банками інформації, яка містить банківську таємницю, визначаються Правилами зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, які затверджені Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 (далі - Правила НБУ № 267).

Згідно з пунктом 1 Глави 3 Правил НБУ № 267 банк розкриває інформацію, що становить банківську таємницю, на письмовий запит власника або з його письмового дозволу в обсязі, визначеному в такому письмовому запиті або дозволі.

Пунктом 11 цих Правил визначено, що банк у разі надходження до нього запиту про надання інформації, що становить банківську таємницю, зобов`язаний розкрити цю інформацію або дати мотивовану відповідь про неможливість надання відповідної інформації протягом 10 робочих днів із дня отримання вимоги, якщо інші строки не встановлені законодавством України.

Згідно з пунктом 14 Правила НБУ № 267 Банки, за запитом уповноважених державних органів та осіб, визначених у Законі про банки, надають у паперовому або електронному вигляді згідно з вимогами, викладеними в додатку до цих Правил, інформацію щодо банківських рахунків клієнтів та операцій, проведених на користь чи за дорученням клієнта, серед яких, операції без відкриття рахунків, а саме відомості на конкретно визначену дату або за конкретний проміжок часу та стосовно конкретної юридичної або фізичної особи, фізичної особи-підприємця про: наявність рахунків; номери рахунків; інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів; залишок коштів на рахунках; операції списання з рахунків та/або зарахування на рахунки; призначення платежу; ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, власне ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків України; для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ); номер рахунку контрагента; інформацію про унікальні ідентифікатори та/або номери емісійних платіжних інструментів контрагента; єдиний ідентифікатор Національного банку України (далі - код ID НБУ) надавача платіжних послуг контрагента; найменування надавача платіжних послуг контрагента.

Отже, виходячи з вимог Правил НБУ № 267, заявник не позбавлений можливості звернутися до Банку із заявою про розкриття банківської таємниці щодо себе та вказаної у заяві операції, а саме про перерахування 17 квітня 2024 року зазначеної суми на картковий рахунок № НОМЕР_1 .

Таким чином, на підставі пункту 14 вказаних Правил можливо дізнатися про списання з рахунків та/або зарахування на рахунки цієї суми коштів, призначення платежу, ідентифікаційні дані контрагента (для фізичних осіб - прізвище, власне ім`я та по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків України, а для юридичних осіб - повне найменування, ідентифікаційний код за ЄДРПОУ), номер рахунку контрагента.

Саме у такий спосіб, після встановлення даних щодо здійсненого переказу коштів зі свого карткового рахунку, заявник може дізнатися дані про контрагента (емітента) - власника карткового рахунку № НОМЕР_1 .

Іншого способу отримати відомості, які містять банківську таємницю стосовно контрагента за цією банківською операцією у порядку цивільного судочинства не передбачено, а тому у заявника не має підстав і повноважень вимагати розкриття банківської таємниці в порядку забезпечення доказів відповідно до статті 116 ЦПК України.

Враховуючи зазначене суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення докзів.

На підставі викладеного, керуючись статтею 116 та частиною п`ятою статті 118 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення доказів шляхом витребування інформації у Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» персональних даних, адреси реєстрації місця проживання або місцезнаходження, ідентифікаційного коду та засобів зв`язку клієнта, для якого емітована банківська картка № НОМЕР_1 , а також виписки про отримання з рахунку НОМЕР_2 банківської картки НОМЕР_3 коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ О.С. Примак-Березовська