Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2387/24
Провадження № 2/376/1197/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Коваленка О.М.,

за участі секретаря Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дідусь ОСОБА_5 , який на день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з:

- 19/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 506,2 кв.м, житловою площею 260,1 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204);

- житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 89,5 кв.м, житловою площею 56,10 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);

- земельної ділянки площею 0,1000 га за кадастровим номером :01:037:0050 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40);

- земельної ділянки площею 0,2380 га за кадастровим номером :01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40);

- нежитлової будівлі по АДРЕСА_4 , загальною площею 1567,80 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240).

21 липня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Губенко Тетяни Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована під №34, на підставі якої була заведена спадкова справа №13/2016 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №44531017 від 21 липня 2016 року.

Позивач є спадкоємцем за законом.

Крім нього спадкоємцями за законом є:

- ОСОБА_2 - дружина померлого, яка 10 жовтня 2016 року подала приватному нотаріусу Губенко Т.А. заяву під №55, якою відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивача;

- ОСОБА_4 - донька померлого, яка 10 жовтня 2016 року подала приватному нотаріусу Губенко Т.А. заяву під №52, якою відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивача;

- ОСОБА_3 - син померлого, який 10 жовтня 2016 року подав приватному нотаріусу Губенко Т.А. заяву під №54, якою відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивача;

- ОСОБА_6 - батько померлого, який 10 жовтня 2016 року подав приватному нотаріусу Губенко Т.А. заяву під №53, якою відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивача. Разом з тим, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Відповідно до статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

05 квітня 2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 звернувся до приватного нотаріуса Губенко Т.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_8 .

Однак приватний нотаріус ОСОБА_9 відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області на розгляді перебуває справа №357/10181/16-ц за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, до вирішення питання по суті.

Станом на момент звернення з даною позовною заявою, у справі №357/10181/16-ц постановлено рішення від 21 липня 2017 року яким: "Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_10 борг за договором позики від 01.04.2015 року в сумі 522340 грн. (п`ятсот двадцять дві тисячі триста сорок гривень). Стягнути з ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_11 борг за договором позики від 18.09.2014 року в сумі 254800 грн. та судові витрати по справі в сумі 2548 гривень, всього - 257348 грн. (двісті п`ятдесят сім тисяч триста сорок вісім гривень). Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судові витрати в сумі 5223 грн. 40 коп. В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовити." (дане рішення набрало законної сили).

В зв`язку з неотриманням свідоцтва про право на спадщину, ОСОБА_1 , не зміг виконати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року у справі №357/10181/16-ц, що в свою чергу стало підставою для відкриття виконавчих проваджень та подальших звернень ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з позовними заявами про нарахування відсотків за користування грошовими коштами.

При цьому, боргові зобов`язання ОСОБА_5 перед ОСОБА_10 та ОСОБА_11 погашені, виконавчі провадження закінчені.

Разом з тим, під час розгляду справи №376/2132/18 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , Приватного підприємства "Фірма "Мізан", приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчука В.І., приватного нотаріуса Володарського районного нотаріального округу Київської області Бабак Валентина Станіславівна, треті особи: ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , про визнання недійсними та скасування договорів купівлі-продажу, 21 вересня 2018 року Сквирським районним судом Київської області постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 506,2 кв.м, житловою площею 260,1 кв.м; нежитлову будівлю по АДРЕСА_4 , загальною площею 1567,6 кв.м; земельну ділянку площею 0,2380 га за кадастровим номером :01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_3 ; земельну ділянку площею 0,1000 га за кадастровим номером :01:037:0050 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_3 ; житловий будинок АДРЕСА_3 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,50 кв.м, житловою площею 56,10 кв.м.

На підставі ухвали Сквирського районного суду Київської області від 21.09.2018 у справі №376/2132/18 про забезпечення позову до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні записи про державну реєстрацію обтяжень.

Станом на дату звернення з даною позовною заявою, обтяження щодо спадкового майна, не припинені, що в свою чергу порушує права та законні інтереси позивача та створює перешкоди в належному володінні та розпорядженні спадковим майном.

Відповідно до пункту 4.12 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктом 4.15 вказаного Порядку вчинення нотаріальних дій, визначено що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Отже, в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 та наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обтяжень, задля захисту прав та законних інтересів, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 у підготовче засідання не з`явилися.15.10.2024 від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, позов, який позивач підтримує, просить задовольнити (а.с. 58).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у підготовче засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належно. 08.10.2024 надали до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги визнали повністю та просили їх задовольнити (а.с. 55, 56, 57).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідачі визнали позов у повному обсязі і таке визнання позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та ухвалення рішення в підготовчому засіданні з огляду на таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідусь позивача ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10).

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з:

- 19/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 506,2 кв.м, житловою площею 260,1 кв.м, з відповідною частиною господарських будівель і споруд (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204);

- житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 89,5 кв.м, житловою площею 56,10 кв.м, з господарськими будівлями та спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);

- земельної ділянки площею 0,1000 га за кадастровим номером :01:037:0050 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40);

- земельної ділянки площею 0,2380 га за кадастровим номером :01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40);

- нежитлової будівлі по АДРЕСА_4 , загальною площею 1567,80 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240).

21 липня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Губенко Тетяни Анатоліївни із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована під №34, на підставі якої була заведена спадкова справа №13/2016 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі №44531017 від 21 липня 2016 року (а.с.11).

Позивач є спадкоємцем за законом.

Крім нього спадкоємцями за законом є:

- ОСОБА_2 - дружина померлого, яка 10 жовтня 2016 року подала приватному нотаріусу Губенко Т.А. заяву під №55, якою відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивача (а.с. 12);

- ОСОБА_4 - донька померлого, яка 10 жовтня 2016 року подала приватному нотаріусу Губенко Т.А. заяву під №52, якою відмовилася від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивача (а.с. 15);

- ОСОБА_3 - син померлого, який 10 жовтня 2016 року подав приватному нотаріусу Губенко Т.А. заяву під №54, якою відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивача (а.с. 14);

- ОСОБА_6 - батько померлого, який 10 жовтня 2016 року подав приватному нотаріусу Губенко Т.А. заяву під №53, якою відмовився від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь позивача (а.с. 13). Разом з тим, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 (а.с. 45).

Відповідно до статті 1297 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

05 квітня 2017 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 звернувся до приватного нотаріуса Губенко Т.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_8 (а.с. 16).

Приватний нотаріус Губенко Т.А. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у Білоцерківському міськрайонному суді Київської області на розгляді перебуває справа №357/10181/16-ц за позовом ОСОБА_10 , ОСОБА_11 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, до вирішення питання по суті, про що надала роз`яснення від 05.04.2017 №92/02-14 (а.с. 17).

У порядку виконання рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21 липня 2017 року у цивільній справі №357/10181/16-ц, були відкриті виконавчі провадження.

Ухвалою Сквирський районний суд Київської області від 21 вересня 2018 року про забезпечення позову №376/2132/18 накладено арешт на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_2 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 506,2 кв.м, житловою площею 260,1 кв.м; нежитлову будівлю по АДРЕСА_4 , загальною площею 1567,6 кв.м; земельну ділянку площею 0,2380 га за кадастровим номером :01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_3 ; земельну ділянку площею 0,1000 га за кадастровим номером :01:037:0050 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_3 ; житловий будинок АДРЕСА_3 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,50 кв.м, житловою площею 56,10 кв.м.

На підставі ухвали Сквирського районного суду Київської області від 21.09.2018 у справі №376/2132/18 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відповідні записи про державну реєстрацію обтяжень.

Заходи забезпечення позову в цивільних справах трактується як тимчасовий судовий захист.

Статтею 158 ЦПК України встановлено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для скасування накладеного обтяження державному реєстратору необхідно надати рішення (ухвалу) суду, яким вирішено питання зняття обтяження із відповідного об`єкта.

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підстави для державної реєстрації прав. Зокрема, серед таких підстав виокремлюють:

- судове рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, що набрало законної сили.

Тобто після отримання судового рішення сторона у справі звертається до державного реєстратора для його виконання, будь це визнання права власності або накладання/скасування обтяжень та обмежень.

З огляду на викладене, суд не скасовує рішення державного реєстратора, а скасовує заходи забезпечення позову у виді арешту майна, накладені ухвалою суду, тому вимоги у частині скасування рішення державного реєстратора не підлягають задоволенню.

Натомість, у зв`язку із тим, що відпала потреба у забезпеченні позову, суд дійшов висновку про необхідність скасування заходів забезпечення позову, накладених ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 21.09.2018 у цивільній справі №376/2132/18.

Як передбачено частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Згідно з частиною 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частини 1 статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно з вимогами ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Суд, на підставі викладеного, дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, прийняв спадщину після смерті діда ОСОБА_3 шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, оформити спадщину не може, в зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявністю в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо обтяжень, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позовні вимоги визнали повністю та не заперечують проти їх задоволення, іншим чином захистити свої права та інтереси, окрім як звернутися до суду з даним позовом позивач не може, тому позов у цій частині підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 2, 4, 12, 13, 158, 223, 247, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, ст. 1216, 1217, 1218, 1225, 1269, 1297 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на майно, що належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- 19/100 частин житлового будинку АДРЕСА_2 , загальною площею 506,2 кв.м., житловою площею 260,1 кв.м., з відповідною частиною господарських будівель і споруд (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 204);

- житловий будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 89,5 кв.м., житловою площею 56,10 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0);

- земельну ділянку площею 0,1000 га., за кадастровим номером :01:037:0050 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40);

- земельну ділянку площею 0,2380 га., за кадастровим номером :01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40);

- нежитлову будівлю по АДРЕСА_4 , загальною площею 1567,80кв. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 240).

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 21.09.2018 року у справі №376/2132/18 провадження №2/376/987/2018щодо накладення арешту на нерухоме майно, а саме:

житловий будинок АДРЕСА_2 , з відповідною частиною господарських будівель та споруд, загальною площею 506,2 кв.м, житловою площею 260,1 кв.м. (номер запису про обтяження 28450744);

нежитлову будівлю по АДРЕСА_4 , загальною площею 1567,6 кв.м. (номер запису про обтяження 28554312);

земельну ділянку площею 0,2380 га за кадастровим номером :01:037:0049 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_3 (номер запису про обтяження 28556019);

земельну ділянку площею 0,1000 га за кадастровим номером :01:037:0050 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по АДРЕСА_3 (номер запису про обтяження 28556232);

житловий будинок АДРЕСА_3 , з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 89,50 кв.м, житловою площею 56,10 кв.м. (номер запису про обтяження 28556500).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.u

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.М. Коваленко