Номер провадження: 22-ц/813/5594/24
Справа № 495/7939/16-ц
Головуючий у першій інстанції Заверюха В.О.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

з участю секретаря Волкової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката Цимбал Альони Анатоліївни, представника ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 квітня 2024 року, постановленого під головуванням судді Заверюха В.О., у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі ПАТ Альфа-Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 42 276 грн. 69 коп., яка складається з: тіла кредиту 17 018,85 грн.; простроченої заборгованості по тілу 21 077,09 грн.; відсотками за кредитом 200,28 грн., неустойки 3980,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.08.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум»), відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 15 000 грн.

Відповідно до умов договору, відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 (графіком погашення кредиту). Позивач свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 15000 грн., проте відповідач належним чином свої зобов`язання не виконав, порушив умови договору, у зв`язку з чим станом на 21.09.2016 рік у нього виникла заборгованість у розмірі 42 276 грн. 69 коп., яка складається з: 17 018,85 грн. - тіло кредиту; - 21 077,09 грн. - прострочена заборгованість по тілу; - 200,28 грн. - відсотки за кредитом; - 3 980,47 - неустойка.

Також позивач зазначив, що у відповідності до п.12.4 кредитного договору, сторони домовились про те, що позовна давність за спорами, що випливають із договору, угод про використання продуктів банку, що укладені на підставі цього договору, включаючи відшкодування збитків, сплати неустойки (штрафу) тощо, становить 50 років. Із врахуванням п.12.4 кредитного договору, із умовами якого був ознайомлений відповідач, сторонами було погоджено збільшення строку позовної давності до 50 років на підставі ч.1 ст. 259 ЦК України.

12 серпня 2022 року АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк».

28 січня 2019 року між АТ «Сенс Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Веста» (змінена назва ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста») був укладений договір факторингу, за яким АТ «Сенс Банк» відступило право вимоги за кредитним договором №630013265 до ТОВ «ФК «Веста».

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №29-01/19/2, за яким ТОВ «ФК «Веста» відступило право вимоги за кредитним договором №630013265 до ТОВ «Вердикт Капітал.

02 лютого 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» право грошової вимоги за кредитним договором №630013265.

11 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладений договір прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту №630013265, при цьому ТОВ «Дебт Форс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника.

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року у справі був замінений позивач з АТ «Сенс Банк» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс».

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 квітня 2024 року позов ТОВ «Дебт Форс» задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дебт Форс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 42 276 грн. 69 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 378 грн.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Цимбал А.А., представник ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, прийняти постанову, якою у позовних вимогах відмовити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу є неможливим.

Апелянт вважає, що суд мав врахувати лише умови передбачені заявою-анкетою від 08.08.2013 року, та те коли кредитна карта закінчила свою дію, а також, правові наслідки користування коштами поза межами строку договору, оскільки в заяві від 08.08.2013 року не зазначено інших умов (в т.ч. порядку нарахування процентів) в разі користування коштами поза межами дії карти (ст.ст. 625, 1048 ЦК України).

ОСОБА_1 не підписував Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ «Альфа Банк» на підставі яких банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування. Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Максимум» не містить підпису позичальника, не датований як документ.

Також суд помилково не взяв до уваги, що у анкеті-заяві позичальника від 08 серпня 2013 року процентна ставка не зазначена.

Також апелянт посилається на те, що матеріали судової справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Альфа Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Відзиву на апеляційну скаргу до суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Цимбал А.А., представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника ТОВ «Дебт Форс», перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 08.08.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум») (а.с. 28).

З Анкети-заяви про акцепт, вбачається, що Анкета-заява містить особисті анкетні дані ОСОБА_1 та особистий підпис позичальника.

Крім того, у Анкеті-заяві вказано, що відповідач підписанням вказаної Анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк» підтверджує, що ця Анкета-заява про акцепт публічної пропозиції є акцептуванням Публічної пропозиції у розумінні ст.642 ЦК України»; він надає банку свою письмову згоду на обробку його персональних даних в порядку та на умовах, визначених умовами публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк». Він беззаперечно підтверджує те, що приймає пропозицію банку на оформлення «Максимум» (картка) і йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення всі умови договору, в т.ч. умови отримання та обслуговування картки. Крім того, керуючись нормами ст. 207 ЦК України, приймає пропозицію ПАТ «Альфа-Банк» на використання в майбутньому аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та/або відтиску печатки банку, що відтворені засобами копіювання, зразки яких наведені в цьому пункті для підписання додатку до договору, а також будь-яких інших додатків до договору в рамках продукту «Максимум», що можуть бути укладені протягом строку дії договору.

Із п. 2 Анкети-заяви вбачається наступне: «Також я виявляю бажання відкрити в банку рахунок СПЗ та отримати картку, отримати від банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75 000 грн. по моєму рахунку СПЗ (надалі Кредит) на умовах, що вказуються в договорі та додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум» з урахуванням умов публічної пропозиції.

Також, відповідно до п. 6 Анкети-заяви відповідач підтвердив, що зі змістом публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання договору, яка оприлюднена на інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.alfabank.ua, правилами користування банківською платіжною карткою, тарифами ПАТ «Альфа-Банк», які є невід`ємною частиною договору, ознайомлений та цілком згодний та беззаперечно підтверджує те, що свій примірник договору разом із усіма додатками, що підписуються в рамках обслуговування продукту «Максимум», він отримав в день укладання Договору. Також отримав банківську платіжну картку та ПІН-конверт до неї в неушкодженому стані. Крім того, до укладання договору, він ознайомлений у письмовій формі з основними умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів супутніх послуг, а також будь-якою іншою інформацією щодо кредиту надання якої передбачено нормами чинного в Україні законодавства в тому числі інформацією надання якої передбачене нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення та з якими він цілком згоден.

Також ОСОБА_1 08.08.2013 року підписано додаток до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі Додаток) (а.с. 24).

Пунктом 1 Додатку визначено, що на підставі Анкети-заяви, банк відкрив рахунок № НОМЕР_1 у валюті гривня та випустив міжнародну платіжну картку DMC Gold строком дії 2 роки з моменту її випуску.

В п. 2 Додатку зазначено, що банк надає клієнту кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по рахунку. Ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75 000 грн. Сума кредиту, що є доступною клієнту на момент видачі клієнту картки та підписання цього додатку, з встановленого договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб складає 15000 грн. Процентна ставка за користування коштами кредиту складає 36% на торгові операції та операції на зняття коштів. (п.п.2.1.1, п.п.2.2). Розмір обов`язкового мінімального платежу складає 7% від суми загальної заборгованості, при цьому сторони погодили, що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50 грн.. Дата сплати обов`язкового мінімального платежу за кредитом до останнього операційного дня платіжного періоду, який починається з дня наступного за останнім днем попереднього розрахункового періоду і закінчується на 25 день з моменту закінчення попереднього розрахункового періоду.

Публічна пропозиція АТ «Альфа-Банк» на укладання договору про банківське обслуговування фізичних осіб, розміщена на офіційному сайті АТ «Альфа-Банк» - https://alfabank.ua/ (а.с. 4-21) (далі - публічна пропозиція).

Відповідно до пункту 2.3. публічної пропозиції договір вважається укладеним після отримання банком від клієнта письмової анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції банку.

Згідно з пунктом 4.2.7. розділу 4 публічної пропозиції клієнт зобов`язався вчасно розміщувати на поточному рахунку/рахунку кошти, достатні для здійснення всіх необхідних платежів по поточному рахунку/рахунку, в тому числі і пов`язаних з виконанням умов даного договору.

Відповідно до пунктів 4.2.9.1.-4.2.9.3 розділу 4 клієнт зобов`язується сплачувати нараховані проценти за несанкціонованою кредитною заборгованістю, що виникла в поточному календарному місяці в останній робочий день поточного календарного місяця. Підписанням цього договору, держатель доручає банку здійснювати договірне списання суми нарахованих процентів за несанкціонованою кредитною заборгованістю з рахунку в будь-який робочий день банку, що слідує за днем призначеним для сплати процентів за несанкціонованою кредитною заборгованістю визначеним цим пунктом. Банк є отримувачем коштів по вказаному договірному списанню. Сплачувати заборгованість за сумою основного боргу несанкціонованої кредитної заборгованості, що обліковується банком на останній робочий день поточного календарного місяця, не пізніше строку, зазначеного у відповідному додатку до цього договору, що визначає умови користування продуктами банку. Сума заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю, що не повернена у зазначений строк, вважається банком простроченою заборгованістю. У разі прострочення строку погашення заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю, зазначеним в пункті 4.2.9.2. договору, банк зупиняє нарахування відсотків за несанкціонованою кредитною заборгованістю на таку прострочену суму та починає нараховувати пеню на суму простроченої несанкціонованої кредитної заборгованості у розмірі, що зазначений в Тарифах до договору, яку держатель зобов`язаний сплатити банку. В день сплати держателем простроченої заборгованості за несанкціонованою кредитною заборгованістю в повному обсязі, банк припиняє нарахування пені.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, встановив на рахунку ОСОБА_1 кредитний ліміт та надав можливість користування ним.

Із розрахунку заборгованості наданим позивачем, за договором, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , вбачається, що станом на 21.09.2016 року заборгованість відповідача за кредитним договором №630013265 від 08.08.2013 року становить 42276 грн. 69 коп. (а.с. 33).

26.09.2016 року на ім`я ОСОБА_1 банком було направлено досудову вимогу, у якій банк вимагав протягом 30 днів з моменту отримання вимоги усунути порушення умов кредитного договору та погасити заборгованість в розмірі простроченого боргу, а у випадку невиконання достроково повернути кредит у повній непогашеній сумі та сплатити всі нараховані і несплачені проценти за користування кредитом та комісії (а.с. 32).

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

28.01.2019 року між АТ «Альфа-Банк» (змінена назва АТ «Сенс Банк») та ТОВ «Фінансова Компанія «Веста» (змінена назва ТОВ «Фінансова Компанія «Інвестохіллс Веста») був укладений договір факторингу №2019-1АБ/ВЕСТА, за яким АТ «Альфа-Банк» були відступлені права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №630013265 до ТОВ «ФК «Веста».

29.01.2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений договір відступлення прав вимоги №29-01/19/2, за яким ТОВ «ФК «Веста» були відступлені права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №630013265 до ТОВ «Вердикт Капітал.

В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс» згідно договору №02-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 02.02.2023 року - право грошової вимоги до боржника(-ів) за кредитним договором №630013265, при цьому, товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника(-ів).

11.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладено договір №11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.05.2023 року, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №630013265, при цьому ТОВ «Дебт Форс» набуло статусу кредитора по відношенню до боржника(-ів).

Задовольняючи позов ТОВ «Дебт Форс», суд першої інстанції виходив ізтого, що оскільки ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, позивач на законних підставах вимагає право повернення основної суми кредиту та процентів з неустойкою за користування кредитними коштами.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, з наступних підстав.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог статей 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За правилами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто існує презумпція правомірності наведених правочинів, допоки іншого висновку не дійде суд у самостійному провадженні.

Суд першої інстанції правомірно виходив з презумпції правомірності та чинності правочину у формі акцепту пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.08.2013 року, підписаної ОСОБА_1 , яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб.

Умовами для укладання такої угоди визначено тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії, ліміт кредитної лінії - 75 000 грн., а відповідно до підписаного додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб сума кредиту - 15 000 грн., процентна ставка - 36 % річних, строк дії картки - 2 роки з моменту випуску.

Передбачено, що угода набуває чинності з моменту підписання банком акцепту та надання суми кредиту та діє до повного виконання клієнтом своїх зобов`язань перед банком та закриття рахунку.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що своїм підписом у Анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив, що отримав акцепт пропозиції на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.08.2013 року.

Таким чином, вказані вище обставини свідчать, що з моменту підписання банком отриманого відповідачем акцепту, угода про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії від 08.08.2013 року набула чинності, ОСОБА_1 погодився з визначеними у Анкеті-заяві умовами кредитування та з умовами, визначеними в додатку до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який також було підписано відповідачем, чим спростовуються посилання сторони відповідача на відсутність між сторонами договірних правовідносин.

З урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що оскільки ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у позивача виникло право вимагати повернення основної суми кредиту та процентів з неустойкою за користування в судовому порядку.

Щодо пропуску позивачем строку позовної давності, судом зазначено наступне.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252-255 ЦК України.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернути до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Частиною 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Судом вірно встановлено, що ОСОБА_1 останній платіж за кредитним договором здійснив у розрахунковий період 03.01.2016 року 02.02.2016 року у розмірі 1 000 грн. 33 коп., у розрахунковий період 03.02.2016 року 04.03.2016 року у розмірі 4 грн. 39 коп., після чого погашення заборгованості за кредитом не здійснював.

Банк звернувся до суду з позовом для захисту своїх порушених прав 05.10.2016 року, тобто в межах загальної позовної давності, яка передбачена статтею 257 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, суд встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, вірно застосувавши норми матеріального та процесуального права, оцінивши докази у справі, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному їх дослідженні, прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором у розмірі 42 276 грн. 69 коп.

Висновки суду відповідають вимогам закону, на які посилався суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

При цьому, суд першої інстанції при застосуванні норм права до вказаних правовідносин вірно врахував висновки щодо застосування норм матеріального права, викладених у постановах Верховного Суду.

Доводи апеляційної скарги адвоката Цимбал А.А., представника ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що доводи позивача щодо тіла кредиту, розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами, у зв`язку з чим перевірити розмір нарахованих суми боргу, процентів та штрафних санкцій відповідачу є неможливим, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані доводи спростовуються розрахунком заборгованості, наданим позивачем, при цьому, якщо відповідач вважав, що розрахунок заборгованості є невірним, повинен був його спростувати, надавши свій розрахунок, або інші докази на його спростування, проте з боку відповідача до суду такі докази надані не були.

Доводи про те, що суд мав врахувати лише умови передбачені заявою-анкетою від 08.08.2013 року, та те коли кредитна карта закінчила свою дію, а також, правові наслідки користування коштами поза межами строку договору, оскільки в заяві від 08.08.2013 року не зазначено інших умов (в т.ч. порядку нарахування процентів) в разі користування коштами поза межами дії карти (ст.ст. 625, 1048 ЦК України), колегія суддів залишає без задоволення, оскільки після закінчення у серпні 2015 року дворічного терміну дії кредитної картки відповідач продовжив здійснення операцій по картковому рахунку та частково погашав наявну заборгованість, зокрема у розрахунковий період 03.01.2016 року 02.02.2016 року відповідачем було погашено тіло кредиту у розмірі 1 000 грн. 33 коп., відсотки за користування кредитом 591 грн. 08 коп., неустойка (комісія, штраф) 593 грн. 06 коп., що свідчить про продовження (перевипуск) дії кредитної картки, без якої використання карткового рахунку неможливе.

Доводи про те, що ОСОБА_1 не підписував Умови та Правила надання банківських послуг у ПАТ «Альфа Банк», на підставі яких банк самостійно може встановлювати та змінювати кредитний ліміт та умови кредитування, Витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки «Максимум» не містить підпису позичальника, не датований як документ, у анкеті-заяві позичальника від 08 серпня 2013 року процентна ставка не зазначена, колегія суддів відхиляє, оскільки вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявлених вимог, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Доводи про те, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПАТ «Альфа Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), колегія суддів залишає без задоволення, оскільки із Анкети-заяви, підписаної особисто ОСОБА_1 вбачається, що відповідач виявив бажання відкрити в банку рахунок СПЗ та отримати картку, отримати від банку кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії з лімітом в межах 75 000 грн. на умовах, що вказуються в договорі та додатку до договору, що підписується в рамках обслуговування продукту «Максимум» з урахуванням умов публічної пропозиції.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що із підписаної Анкети-заяви, вбачається, що відповідач був ознайомлений у письмовій формі з основними умовами надання кредиту, його вартістю, процентною ставкою, а також будь-якою іншою інформацією щодо кредиту, які йому були зрозумілі та не потребували додаткового тлумачення, з якими він цілком погодився.

Також колегія суддів вважає, що вказані доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції щодо встановлених обставин справи, ці доводи були предметом перевірки суду першої інстанції, який дав їм повну, всебічну та об`єктивну оцінку у своєму рішенні, проте повноваження суду апеляційної інстанції стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (пункт 42 рішення у справі «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03).

Крім того, зазначені доводи не вказують на порушення судом норм матеріального та процесуального права та на незаконність судового рішення, і не є визначальними при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу на те, що за положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню, як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму та означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судового рішення, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Цимбал Альони Анатоліївни, представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 02 грудня 2024 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ Є.С. Сєвєрова