Справа № 948/561/24
Номер провадження 2-н/948/106/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2024 суддя Машівського районного суду Полтавської області Косик С.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

у с т а н о в и л а :

30.07.2024 до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена заява, у якій ТОВ «Полтавагаз Збут» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 2 562,56 грн, а також 141,29 грн інфляційних збитків, 57,36 грн 3% річних та 302,80 грн судових витрат.

Вирішуючи питання про видачу судового наказу, суддя установила таке.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Згідно із ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Цивільно-процесуальне законодавство за деякими категоріями справ на підставі специфіки предмету спору встановлює виключну підсудність, за якою тільки один конкретний суд серед інших може розглядати таку категорію справ.

Виключна підсудність має пріоритет перед загальною та альтернативною підсудністю.

З урахуванням наведеного, заява про стягнення заборгованості за спожитий природний газ має розглядатися за місцезнаходження нерухомого майна, до якого цей газ подається, за правилами виключної підсудності.

Саме така правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 за позовом КП «Харківводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, оскільки предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг централізованого постачання холодної води та водовідведення, які надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.

Як видно з матеріалів справи, нерухоме майно, з приводу якого виник спір, знаходиться в м. Карлівка Полтавської області, що за територіальною підсудністю відноситься до Карлівського районного суду Полтавської області.

Отже, суд уважає, що заявник помилково звернувся до Машівського районного суду Полтавської області.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Ураховуючи викладене, оскільки заява подана з порушенням правил підсудності, у видачі судового наказу потрібно відмовити.

Керуючись ст. 30, 162, 165, 261, 353 ЦПК України

у х в а л и л а :

відмовити у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавагаз Збут» заборгованості за спожитий природний газ.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С. М. Косик