Провадження № 2-н/643/3442/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024

25 листопада 2024 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Сугачова О.О. розглянувши заяву Фірми «Т.М.М.» - ТОВ в особі представника ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг з ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг з ОСОБА_2 .

Суддя, дослідивши заяву про видачу судового наказу, матеріали заяви, вважає, що вказану заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, з огляду на таке.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 163 Цивільного процесуального кодексу України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Так, у заяві про видачу судового наказу заявником зазначено прізвище боржника як « ОСОБА_3 ».

Натомість, із Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) від 22.11.2024, а також наданої копії паспорту боржника та інших додатків до заяви, вбачається, що прізвищем боржника є « ОСОБА_4 ».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене вище, у видачі судового наказу слід відмовити, роз`яснивши заявнику наслідки такої відмови.

Керуючись ст.ст. 163,165, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Фірми «Т.М.М.» - ТОВ в особі представника ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 166 Цивільного процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 164 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Сугачова