ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/725/18 Номер провадження 22-ц/814/968/24Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І.С. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.,

за участю секретаря: Дороженка Р.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві заяви ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченого судового збору та про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ предметів (в натурі) домашнього та побутового вжитку та стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про стягнення грошової компенсації за частку майна колишнього подружжя, який неодноразово збільшував та уточнював.

В липні 2020 року ОСОБА_2 звернулася з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ предметів (в натурі) домашнього та побутового вжитку та стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку майна бувшого подружжя - відмовлено.

Закрито провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України в частині зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна сторін внаслідок розірвання шлюбу в сумі 2773200 грн.

В іншій частині позовних ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовлено за недоведеністю.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 22 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Панченко Олени Олександрівни залишено без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 02 жовтня 2023 року залишено без змін.

23.05.2024 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги. Зазначав, що за подання апеляційної скарги ним помилково оплачено судовий збір в сумі 17430 грн. , тоді як ОСОБА_2 за подачу апеляційної скарги при ціні позову більше 2 мл. грн. сплатила лише 10720 грн.

Оскільки спір, який розглядався Полтавським районним судом і Полтавським апеляційним судом виник із заяви про поділ майна подружжя при розірвання шлюбу, то він повинен сплатити судовий збір в сумі 12078 грн.

У зв`язку з чим просить повернути йому сплачений судовий збір, внесений в більшому розмірі, ніж встановлено положеннями Законом України «Про судовий збір» в сумі 5352 грн.

Окрім того, 24.05.2024 року на адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про зняття накладених на належну йому квартиру арештів, які як захід забезпечення позову були застосовані ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 05 лютого 2019 року та постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду від 04 листопада 2020 року.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи та заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення вказаних заяв з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що свою початкову позовну заяву ОСОБА_1 подав 29.03.2018 року, зазначивши ціну позову в 2 173 194,00 грн., оскільки ним були заявлені вимоги лише майнового характеру.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що фізичною особою або фізичною особою підприємцем має бути сплачено 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум на 01.01.2018 року становив 1762 грн., тобто із заявленої ціни позову 2173194 грн. 1% буде становити 21731,94 грн., а відповідно п`ять мінімальних розмірів прожиткового мінімуму як гранична величина складатиме 5х1762 грн. = 8810 грн.

Таким чином, до сплати підлягав судовий збір в сумі 8810 грн. як п`ятикратний розмір прожиткового мінімуму, тоді як позивачем ОСОБА_1 фактично було сплачено 3810 грн. (а. с. 12, 42 т. 1).

Окрім того, ОСОБА_1 просив суд першої інстанції зменшити суму судового збору за подачу позову до суду до 5000 грн., проте ухвалою суду від 03.04.2018 року було відмовлено у задоволенні даного клопотання, у зв`язку з чим останнім було доплачено 5000 грн. (а. с. 44, 46 т.1).

В подальшому, 15.04.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про усунення ним недоліків, де особисто зазначив, що сума судового збору максимальна визначена законодавством становить 8810 грн. та відповідно надав докази сплати такої суми. ( а. с. 47 т. 1).

08.01.2019 року ОСОБА_1 була подана заяв про збільшення позовних вимог, в якій ціна позову вже становила 2 663 670,00 грн., при цьому судовий збір за збільшені вимоги ним не сплачувався.

16.02.2021 року заявник знову подав уточнену редакцію позовної заяви, в якій визначив вже ціну позову в сумі 6340604 грн., тобто збільшив позовні вимоги на суму 3 676 934,00 грн. (6340604 грн. - 2 663 670грн.).

У 2021 році прожитковий мінімум станови 2270 грн., тобто 2270 грн. х 5 = 11350 грн. 8810 грн. - 11350 грн. = 2540 грн. ОСОБА_1 провів оплату судового збору в сумі 2540 грн.

Так, ОСОБА_1 не сплачено за вимогу немайнового характеру (2270 х 0,4) = 908 грн.

07.05.2021 року позивачем в черговий раз було подано уточнену редакцію позовної заяви, в якій вже була вказана ціна позову в 6835026 грн.

В цій заяві мались дві немайнові вимоги і одна майнова.

Отже, ОСОБА_1 за одну немайнову вимогу повинен був сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб або 908 грн., проте вимога немайнового характеру залишилась не оплаченою позивачем.

18.03.2023 року первісним позивачем подано позовну заяву про збільшення позовних вимог з урахування висновків експертів з ціною позову 6 763 505 грн.

Наведені вище розрахунку дають підстави для висновку, що за розгляд справи в суді першої інстанції останній мав сплатити:

8810 грн. (первісна заява) + 2540 грн. ( збільшені позовні вимоги) + 908 грн. + 908 грн. ( дві вимоги немайнового характеру), а всього 13166,00 грн.

Відповідно за подання апеляційної скарги апелянтом ОСОБА_1 мало бути сплачено судовий збір 19749 грн. (13166,00 грн. х 150%), тоді як ним фактично була оплачена апеляційна скарга судовим збором в розмірі 17430 грн., що виключає твердження цапенята про переплату судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про повернення йому надмірно сплаченого судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Щодо обґрунтованості заяви про скасування заході забезпечення позову.

Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Тобто, скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

З матеріалів справи вбачається, що в межах розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації за різницю вартості майна у частках, виділених кожному з колишнього подружжя в особисту приватну власність, Октябрським районним судом 05.02.2019 р. було накладено арешт на спірне майно подружжя у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

На даний час в задоволені позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовлено та закрило провадження в частині позовних вимог на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, що свідчить про наявність визначених ст. 158 ЦПК України підстав для скасування ініційованих позивачем заходив забезпечення позову.

Проте, в апеляційного суду в розумінні положень ст. 158 ЦПК України відсутні дискреційні повноваження на скасування заходів забезпечення позову, які вживались судом першої інстанції, рішення якого залишилось без змін за результатами апеляційного перегляду.

Таким чином, питання про скасування заходів забезпечення позову (в даному випадку скасування арешту на квартиру) має вирішувати суд першої інстанції як суд який постановив рішення по справі.

При цьому на заслуговує на увагу твердження заявника ОСОБА_1 про те, що постановою Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2020 року при розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 вирішувалось питання про забезпечення позову та накладався арешт на вищезазначену квартиру як на предмет спору між колишнім подружжям.

Зазначене заявником ОСОБА_1 твердження не доводиться матеріалами справи, з яких вбачається, що постановою Полтавського апеляційного суду від 10 червня 2020 року переглядалося питання вирішене ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 24 січня 2020 року, а саме наявності підстав для закриття провадження у справі (т. 5 а.с. 221-227).

На підставі вищевикладеного, заява первісного позивача ОСОБА_1 про застосування судом апеляційної інстанції заходів по скасуванню накладеного судом першої інстанції арешту на спірну квартиру задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 141, 222, 367,368, 382 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про повернення надмірно сплаченого судового збору залишити без задоволення.

Заяву ОСОБА_1 про скасування арешту залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: О.І. Обідіна О.А. Лобов В.М. Триголов