справа № 760/8349/23 головуючий у суді І інстанції Ішуніна Л.М.
провадження № 22-з/824/1734/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
ПОСТАНОВА

іменем України

(додаткова)

25 листопада 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Кияшко К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні заяви ОСОБА_1 , поданого представником Сироткіною Анастасією Олександрівною та Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», про визнання незаконним наказу про призупинення дії трудового договору, поновлення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2024 року апеляційні скарги Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року та Додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 року та апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 на Додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 рокузалишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року та Додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 11 квітня 2024 рокузалишено без змін.

15 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сироткіної А.О., про ухвалення додаткового рішення.

Заява обґрунтоване тим, що між адвокатом Сироткіною Анастасією Олександрівною та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги від 29 жовтня 2024 року, відповідно до якого адвокат зобов`язується надати клієнтові правову допомогу у трудовому спорі між клієнтом та Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт». Заява щодо судових витрат на правничу допомогу подана 29 жовтня 2024 року. На виконання договору про надання правової (правничої) допомоги від 29 жовтня 2024 року сторонами було складено акт прийому-передачі наданих послуг. Клієнтом надані послуги були оплачені в повному обсязі.

19 листопада 2024 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника відповідача Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» адвоката Клименка А.Р., про ухвалення додаткового рішення.

Заява обґрунтоване тим, що між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» та АО «Клименком і Партнери» укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги від 02 червня 2023 року. Відповідно до п. 4.1. Договору № 5/979/USE-13.3-43-Д/Г-23 від 02 червня 2023 року, за надану професійну правничу (правову) допомогу у суді апеляційної інстанції відповідач сплатив А.О. «Клименко і Партнери» гонорар у розмірі 15 000,00 грн.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи дійшла наступних висновків.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року в справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частинах четвертій - шостій статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Сироткіною А.О. було укладено Договір №53/24 від 29 жовтня 2024 року, підписано акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №53/24 від 29 жовтня 2024 року, відповідно до якого загальна вартість виконаних робіт складає 11 000,00 грн.

Звертаючись до суду в порядку визначеному ч. 8 ст. 141, ст. 270 ЦПК України про ухвалення у справі додаткової постанови апеляційним судом представник позивача надала суду акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги №53/24 від 29 жовтня 2024 року згідно якого вбачається, що адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, побудова правової позиції та визначення способу захисту - одна година 2 000 грн., кількість годин одна - сума 2 000 грн., складання та подання додаткових пояснень - одна година 2000 грн., кількість годин дві - сума 4 000 грн. та за участь адвоката у судовому засіданні 2 500 грн., в двох судових засідання 5 000 грн.

Представник відповідача Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», адвокат Клименко А.Р., подаючи до суду апеляційної інстанції заяву про ухвалення у справі додаткової постанови подав апеляційному суду: складений 14 листопада 2024 року акт про надання в суді апеляційної інстанції професійну правничу (правову) допомогу за договором № 5/979/USE-13.3-43-Д/Г-23 від 02 червня 2023 року згідно умов якого відповідачем у справі і адвокатом погоджено вартість наданих адвокатом правничих послуг: Правова допомога, пов`язана із поданням апеляційної скарги, а саме збір, опрацювання та аналіз доказів, пошук та аналіз судової практики, формування та узгодження із клієнтом правової позиції, організаційна робота, підготовка проектів процесуальних документів та адвокатських запитів становить 7 812,50 грн., виходячи із витраченого часу 25 год.; Правова допомога, пов`язана із запереченням проти апеляційної скарги позивача, а саме збір, опрацювання та аналіз доказів, пошук та аналіз судової практики, формування та узгодження із клієнтом правової позиції, організаційна робота, підготовка проектів процесуальних документів та адвокатських запитів становить 7 187,50 грн. виходячи із витраченого часу 23 год.; участь у судових засіданнях та ознайомлення з матеріалами справи становить 9 000 грн. в трьох судових засіданнях та поштові витрати 121,99 грн.

У постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У додатковій постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Суд враховує, що і представником позивача у справі адвокатом Сироткіною А.О. і представником відповідача у справі адвокатом Клименко А.Р.. були виконані взяті на себе зобов`язання за укладеними із клієнтами - позивачем та відповідачем договорами з надання правничої допомоги.

Зокрема представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Сироткіною А.О. було здійснено представництво позивача на стадії апеляційного розгляду справи шляхом ознайомлення матеріалами справи, побудова правової позиції та визначення способу захисту, складання та подання до суду додаткових пояснень та безпосередньої участі в судовому засіданні, яке відбулося 13 листопада 2024 року в суді апеляційної інстанції.

Представником відповідача Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», адвокатом Клименко А.Р. також було здійснено представництво відповідача на стадії апеляційного розгляду справи шляхом подання заперечень на відзив від 30 жовтня 2024 року, подання відзиву від 13 вересня 2024 року та безпосередньої участі в судовому засіданні, яке відбулося 13 листопада 2024 року в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на прийняте судом апеляційної інстанції судове рішення, яким апеляційні скарги позивача та відповідача залишенні без задоволення, суд приходить до висновку, що сторони не мають права на відшкодування витрат на правничу допомогу надану в межах підготовки та подання апеляційної скарги, в задоволенні якої їм було відмовлено.

Отже, обґрунтованими та такими, що підлягають розподілу між сторонами є витрати на правову допомогу яка була надано представниками з метою заперечення на вимоги апеляційних скарг позивача - по відношенню до апеляційної скарги відповідача та відповідача по відношенню до апеляційної скарги позивача.

З огляду на заперечення сторін проти вимог один одного, які ґрунтуються на не співмірності заявлених витрат на правову допомогу:

складності справи;

обсягу виконаних адвокатом робіт;

причинного зв`язку наданої правової допомоги з прийнятим судовим рішенням,

апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, оскільки розмір заявлених сторонами витрати на правову допомогу, що надана в межах заперечень позивачем на апеляційні скарги відповідача - 11000,00 грн. (а.с. 110 т. 4) та відповідача на апеляційну скаргу позивача - 16187,50 грн. (а.с. 131 т. 4) є завищеним, оскільки не відповідає складності питання у зв`язку з яким надавалась правова допомога, необхідності та неминучості зазначених послуг та часу необхідному для надання такої допомоги.

Так, заперечення проти позовних вимог відповідач сформував ще в суді першої інстанції. Фактично на цих же запереченнях ґрунтуються подані в суді апеляційної інстанції заперечення проти апеляційної скарги позивача.

Доводи відповідача проти позову, були відомі позивачу та його представнику під час розгляду справи в суді першої інстанції і останні спростовували ці доводи під час розгляду справи. Зазначеними доводами відповідач обґрунтовував свою апеляційну скаргу, що по суті не потребувало значного часу для подання відзиву на неї, який по суті також ґрунтується на доводах, що вже висловлювались в суді першої інстанції.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність зменшення заявлених сторонами витрат на надання правової допомоги, наданої сторонам в межах заперечень на апеляційні скарги один одного до 4000,00 грн. як позивачу так і відповідачу.

Разом із тим вимоги ч. 10 ст. 141 ЦПК України щодо взаємного зарахування понесених витрат, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення вказаних судових витрат з позивача на користь відповідача, та з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 270, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , подану представником Сироткіною Анастасією Олександрівною та Заяву Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» про стягнення понесених витрат на правову допомогу залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повне судове рішення складено 27 листопада 2024 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.