Справа № 306/1400/21
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого Джуги С.Д.

суддів Кожух О.А., Мацунича М.В.

з участю секретаря судового засідання: Чичкало М.А

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Софілканич Марина Іванівна, на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 січня 2023 року у складі судді Уліганинця П.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових (банківських) послуг, визнання дій неправомірними, кредитного договору недійсним та стягнення суми,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача фінансових (банківських) послуг, визнання дій неправомірними, кредитного договору недійсним та стягнення суми.

Позов мотивовано тим, що 18.06.2020 року з карткового рахунку позивачки, відповідачем стягнуто 9775 грн. 08 коп. Як з`ясувалося пізніше, зняття коштів відбулося унаслідок простроченої заборгованості за кредитним договором, укладеним нібито між сторонами 27.10.2006 року. Зазначила, що позивачка кредитного договору з відповідачем не укладала, жодних документів не підписувала, вважає такі дії відповідача незаконними, вчиненими з порушенням її прав як споживача фінансових послуг,.

За вказаних обставин позивачка просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги, визнавши дії АТ КБ «ПриватБанк» в частині автоматичного списання з її картки коштів у сумі 9775,08 грн. неправомірними, кредитний договір б/н від 27.10.2006 року у формі Заяви-анкети позичальника (рахунок № НОМЕР_1 ) визнати недійсним, стягнувши з відповідача на користь позивачки вищевказану суму.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Софілканич М.І., просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлений позов, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував обставини, які наведені в обґрунтування заявленого позову, не дав їм належної правової оцінки, та безпідставно відмовив у заявленому позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ КБ Приватбанк - Гриниха Т.Ю. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Апелянт, її представник в судове засідання не з`явилися. Про дату, час місце розгляду справи належним чином повідомлені. Справа на підставі ч. 2 ст.372 ЦПК України розглянута у їх відсутності.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника сторони, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з його необґрунтованості та недоведеності.

З такими висновками суду погоджується і апеляційний суд, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального і процесуального права.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ст. 2 ЦПК України).

Матеріалами справи установлено, що згідно заяви позичальника № DNH4KP53140509 від 27.10.2006 року позивачка, на той час ОСОБА_2 отримала у відповідача строковий кредит у сумі 3987,10 грн. на 42 місяці по 27.04.2010 року включно, з умовами сплати відсотків за його користування та погашення заборгованості.

Відповідно до вказаної заяви позичальником доручено банку перерахувати вищезгадані кошти на розрахунковий рахунок підприємства торгівельно-сервісної мережі ПП "Дрогобецька" для придбання ТНС, телевізора "SONY" CS 29060 (а.с. 100).

Відповідно до квитанції на розрахунок готівкою № 134, ОСОБА_2 , 27.10.2006 року, сплачено ПП ОСОБА_3 1023,00 грн. (а.с. 103).

Того ж дня ОСОБА_2 підписано заяву на ім`я керівника кредитного центру ТОВ Приват Кредит із зазначенням її щомісячного прибутку та місцем роботи (а.с. 104).

Відповідно до підписаного акту прийому-передачі товару від 27.10.2006 року № DNH4KP53140509 ОСОБА_2 прийнято у ПП ОСОБА_3 телевізор "SONY" CS 29060 (а.с. 106).

За випискою з історії кредитного договору між сторонами стверджено сплату заборгованості 07.12.2006 року на суму 81,60 грн. та 09.01.2007 року на суму 82,44 грн. (а.с. 152-154).

18.06.2020 року відповідачем з карткового рахунку позивача списано 9 775,09 грн. в погашення простроченої заборгованості.

Згідно висновку експерта Закарпатського НДЕКЦ за №СЕ-19/107-22/5899-ПЧ від 16.09.2022 року підпис у графі "Позичальник підпис" на зворотному боці аркуша Заяви Позичальника від 27.10.2006 року виконаний не громадянкою ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 129-135).

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно із ч.ч.1-3 ст.639 ЦК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обґрунтовуючи заявлений позов, позивач посилається на те, що дії відповідача щодо списання з її карткового рахунку грошових коштів в сумі 9 775,08 грн. є неправомірними, оскільки кредитного договору у формі анкети заяви позичальника від 27.10.2006 року вона не укладала, а тому такий є недійсним.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з приписами ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків, що позивачкою не доведено неправомірність дій відповідача та порушення її прав відповідачем.

Судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги висновок експерта Закарпатського НДЕКЦ за №СЕ-19/107-22/5899-ПЧ від 16.09.2022 року, оскільки даний висновок наданий без дослідження умовно-вільних зразків підпису ОСОБА_1 , обов`язкова наявність яких передбачена п. 1.3 розділу 1 «Почеркознавча експертиза» Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 року № 1950/5), а також на підставі дослідження вільних підписів ОСОБА_1 , які надані її представником, достовірність яких не підтверджена, що не відповідає п.1.4 розділу 1 даної Інструкції.

Згідно із ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Суд першої інстанції належно вмотивував відхилення вищевказаного висновку експерта та надав належну правову оцінку іншим матеріалам, які ним витребувані від відповідача.

Вищевказаними матеріалами справи доведено, що позивачка отримала у відповідача строковий кредит у сумі 3987,10 грн. для придбання від ПП "Дрогобецька" ТНС, телевізора "SONY" CS 29060., доручила банку перерахувати вищезгадані кошти на розрахунковий рахунок ПП "Дрогобецька" для придбання ТНС, телевізора "SONY" CS 29060, згідно квитанції на розрахунок готівкою № 134 від 27.10.2006 року сплатила ПП ОСОБА_3 1023,00 грн., та згідно акту прийому-передачі товару від 27.10.2006 року № DNH4KP53140509 прийняла від ПП ОСОБА_3 телевізор "SONY" CS 29060.

Також випискою по рахунку позивача стверджено внесення нею платежів та погашення кредиту.

Дані обставини повністю спростовують доводи позивача щодо не укладення нею з відповідачем кредитного договору та порушення її прав як споживача банківських послуг.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про недоведеність позивачкою порушення її законних прав та інтересів і обґрунтовано відмовив у заявленому позові.

Таким чином, суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно відмовив у заявленному позові.

Доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Софілканич Марина Іванівна,залишити без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 13 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: