Справа № 279/4496/24
Провадження 2/279/1662/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Коваленко В.П.,

секретаря Лепесевицька В.В.

розглянувши у судовому засіданні в порядку позовного провадження в м. Коростень цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 Територіальної громади в особі Іршанської селищної ради Коростенського району про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина за законом у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Зазначила, що після смерті матері, спадщину в силу ст. 1268 ЦК України прийняла вона та її рідна сестра відповідач по справі, яка не претендує на дане спадкове майно. Вона звернулась до приватного нотаріуса Івчука С.С. за заявою про прийняття спадщини, однак оформити спадщину виявилось неможливим через відсутність документів, які посвідчують право власності спадкодавця на вказане майно.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились. Представник позивача надала суду заяву,в якій просить справу розглянути в її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в засідання не з`явився, надала заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутності, позов визнала.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ст.ст. 191ч.2, 247 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.200ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ковалі Коростенського району Житомирської області померла ОСОБА_4 ( копія свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ( а.с. 6 ) .

Згідно до довідки № 54/05-24 від 15.02.2024 року, виданої Іршанською селищною радою Коростенського району Житомирської області, слідує, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно була зареєстрована та постійно проживала на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Підстава запис в по господарській книзі №2 за 2016-2021 роки, особ. рахунок

№ 0084.

Разом з померлою за вище вказаною адресою були зареєстровані та проживали:

Дочка: - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,.

Дочка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 ( а.с. 9 )

Згідно до довідки № 55/05-24 від 15.02.2024 року, виписка із по господарської книги виданої Іршанською селищною радою Коростенського району Житомирської області, слідує, про те, що ОСОБА_4 ( нині померлій) належить житловий будинок АДРЕСА_1 згідно запису в погосподарській книзі №2 за 2016-2020 роки, особовий рахунок № НОМЕР_2 . ( а.с . 10)

Відповідно до положень ст. 100, 101 ЦК УРСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 Особиста власність цього ж кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про прядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 04.01.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Отже, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернулась до приватного нотаріуса Коростенського районного нотаріального округу Житомирської області Івчука С.С. із заявою про роз`яснення причин неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, проте, нотаріус обґрунтовано відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні документи, які посвідчують право власності спадкодавця на майно. ( лист відома а.с. 17)

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ч.1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.247,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 392,1216-1218, 1261,1268,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.