КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/5529/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний будинок» до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні власністю,

за апеляційною скаргою представника товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний будинок» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року, постановлену під головуванням судді Гончарука В.П.,-

встановив:

У липні 2022 року ТОВ «Інвестиційний будинок» звернулось до суду із названим позовом.

ТОВ «Інвестиційний будинок» просило усунути перешкоди у користуванні власністю, шляхом виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .

У квітні 2024 року представник ТОВ «Інвестиційний будинок» звернувся до суду із заявою про відмову від позову та із клопотанням про повернення судового збору відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року провадження у справі за названим позовом закрито, відмовлено у задоволенні клопотання про повернення сплаченого судового збору.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Інвестиційний будинок» просить скасувати ухвалу суду від 30 квітня 2024 року, в частині відмови у задоволенні заяви про повернення сплаченого судового збору, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким повернути сплачений судовий збір.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви щодо повернення сплаченого судового збору, суд першої інстанції виходив з того, що згідно п. 5 ч. 1. ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» визначено підстави відповідно до яких сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Встановлено, що у квітні 2024 року представник ТОВ «Інвестиційний будинок» звернувся до суду із заявою про відмову від позову.

Так, звертаючись до суду із клопотанням про повернення сплаченого судового збору, представник ТОВ «Інвестиційний будинок» посилався на положення ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Відмовляючи у задоволенні клопотання про повернення сплаченого судового збору, судом першої інстанції помилкового застосовано положення п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», замість ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Так, враховуючи положення ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», колегія суддів вважає обґрунтованим клопотання представника ТОВ «Інвестиційний будинок» про повернення 50 % сплаченого судового збору у розмірі 1 240 грн 50 коп.

Відтак, протилежний висновок суду першої інстанції є необґрунтованим та помилковим.

Суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведені положення Закону України «Про судовий збір»та помилково відмовив у задоволенні клопотання про повернення 50 % сплаченого судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 30 квітня 2024 року постановлена з неповним з`ясування обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення клопотання представника «Інвестиційний будинок» про повернення 50 % сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний будинок» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року, в частині відмови у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний будинок» про повернення сплаченого судового збору, скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення.

Зобов`язати Державну казначейську службу України повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційний будинок» () судовий збір у розмірі 1 240 грн 50 коп., сплачений на розрахунковий рахунок № UA0026005, код отримувача 37993783, отримувач: ГУК у м. Києві/Дніпров.р-н/22030101, згідно платіжного доручення № 10 від 30 червня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 29 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

В.І. Олійник