Справа № 405/4004/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2024 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі :

головуючої судді: Шевченко І.М.

за участю секретаря: Мишевець Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПАТ АБ «Укргазбанк», звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитним договором № 05-10199607-Ф від 08.06.20007 р., у вигляді 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов№язання, в розмірі 2 230,73 долари США та судові витрати по справі.

Позов обґрунтовано тим, що 08.06.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №05-10199607-0, відповідно до якого банк надав останній кредит у розмірі 19000 доларів С1ІІА на придбання квартири, а позичальник зобов`язувався повернути кредит частками відповідно до графіку погашення та сплачувати відсотки за його користування, однак не пізніше ніж 07.06.2019 року. Крім того, 07.06.2007року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 . Даний договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору №05-10199607 від 08.06.2007року, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем не пізніше 07.06.2019року повернути кредит в сумі 19000доларів СІЛА наданий на споживчі потреби та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 13.5відсотків річних. Також, з метою забезпечення зобов`язань за основним договором банком 08.06.2007 року з ОСОБА_2 укладено договір поруки №03-10199607-0, згідно якого вказана особа зобов`язалася відповідати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, тому позивач змушений був звернутися в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішеннм Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.12.2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17868,31 доларів США, пеню у сумі 852,31гривень та судові витрати 1414,38 грн. Рішення суду набрало законної сили та стало обов`язковим до виконання для всіх учасників справи. Незважаючи на це, Відповідачі відмовилися виконувати рішення суду в добровільному порядку. В зв`язку з цим, виконавчі листи неодноразово подавалися на примусове виконання до відповідних відділів державної виконавчої служби, однак вони поверталися без повного виконання. Заборгованість по рішенню суду боржниками погашена лише частково та станом на 23.02.2022р. складає 24822,23 долари США. Невиконання відповідачем рішення суду порушує майнові права та інтереси позивача, оскільки завдає значних збитків, що полягають у матеріальних втратах від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та безпідставному користуванні відповідачами грошовими коштами банку та змушує звернутися за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою від 22.07.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін /а.с. 46/.

Представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представником відповідача ОСОБА_1 подавалася заява про перенесення розгляду справи для мирного вирішення спору.

Відзив на позовну заяву відповідачами не подано.

Суд визнав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що 08.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №05-10199607-0, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 19000 доларів США на придбання квартири, а позичальник зобов`язався повертати наданий кредит частками у обсязі відповідно до графіку погашення кредиту та сплачувати за користування кредитом відсотки у розмірі та порядку відповідно до умов договору, але у всякому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 07.06.2019 року.

Крім того, встановлено, що 07.06.2007року між банком та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1 . Відповідно до даного договору останній забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, як кредитора за умовами кредитного договору №05-10199607 від 08.06.2007року, укладеного між іттотекодержателєм та іпотекодавцем не пізніше 07.06.2019року повернути кредит в сумі 19000доларів США наданий на споживчі потреби та сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 13.5відсотків річних.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.12.2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» в особі Кіровоградської філії ВАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 17868.31 доларів США, пеню у сумі 852.31 гривень та судові витрати 1414.38 грн.

Станом на 01.02.2010 року вказане рішення суду набрало законної сили та стало обов`язковим до виконання для всіх учасників справи. Незважаючи на це, відповідачі відмовилися виконувати рішення суду в добровільному порядку. В зв`язку з цим, виконавчі листи неодноразово подавалися на примусове виконання до відповідних відділів державної виконавчої служби, однак вони поверталися без повного виконання.

Незважаючи на це, згідно виписок по рахунку (які додаються), заборгованість по рішенню суду Боржниками погашена лише частково та станом на 23.02.2022р. складає 24822,23 долара США.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов 'язання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначена правова позиція підтверджена висновками Великої Палати Верховного Суду в його постановах від 04.07.2018 року (справа №310/11534/13-ц, пров. №14-154цс18), від 04.06.2019 року (справа № 916/190/18, пров. №12-302гс18) від 08.11.2019р. (справа №127/15672/16-ц, пров. №14-254цс19), від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (пров. № 14-10цс18) та від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Стаття 625 ЦПК України регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України лише у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань.

В даному випадку грошове зобов`язання іідповідача виникло на підставі кредитного договору, укладеного з АБ «Укргазбанк». А рішення суду лише підтверджує наявність цих правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК України.

Зважаючи на відсутність в зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Ця правова позиція підтверджена і судовою практикою ВСУ (Постанова ВСУ від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі № 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі №3-89гс11, від 14 листопада 2011р. у справі №3-1 Ібгсі 1, від 23 січня 2012 р. у справі № 3-142гс11).

При цьому, нарахування коштів відповідно до ст. 625 ЦК України не залежить від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення відповідно до вимог Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-ХІУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційних нарахувань та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобов`язання за рахунок іншої. Матеріальне становище учасників цивільного обороту схильне до змін, тому не виключено, що боржник, який не може виконати грошове зобов`язання зараз, зможе виконати його пізніше. Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов`язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей та інших підстав), не звільняє його від відповідальності.

Отже, з винесенням рішення суду, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за Кредитним договором було лише конкретизоване та закріплене судом.

Згідно розрахунку заборгованості, за період з 12.03.2017р. по 23.02.2022 року заборгованість Відповідача у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, складає 2230,73 долари США, що за офіційним курсом НБУ станом на 29.05.2024р. складає 90121,49 грн. Інфляційні втрати по заборгованості в іноземній валюті не розраховувались.

При обрахунку 3 % річних в іноземній валюті, позивачем за основу бралася прострочена сума, визначена у договорі та судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України, так як:

-відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

-відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

-виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.

Розрахунок боргу проведено у відповідності з правовою позицією, викладеною ВП ВС в постанові від 16.01.2019 року по справі №373/2054/16-ц, згідно якої при обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Таким чином, суд встановив, що позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» доведений в суді, вимоги базуються на нормах чинного законодавства і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому з відповідачів підлягають стягненню судові витрати на користь держави в сумі 3 028 грн.

На підставі викладеного і ст.ст. 526, 554, 611, 612, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором №05-10199607-0 від 08.06.2007р., у вигляді 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, в розмірі 2230,73 долари США, що становить 90 121,49 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 514 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк», 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Ірина Миколаївна Шевченко