Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/3519/24
провадження № 2/650/1366/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого Сікора О.О.,

із секретарем Завістовською Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великоолександрівської селищної війскової адміністрації Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 7,8 гектарів, розташованої на території Великоолександрівської селищної ради за Державним актом на право власності на землю серії XC-IV виданого 28.02.1995 року на підставі рішення Великоолександрівської селищної ради народних депутатів XIV сесії XXI скликання від 01 квітня 1994 року.

Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві власності належить вищевказана земельна ділянка, однак під час окупації селища, правоустановчі документи втрачено, намагання відновити останні позитивного результату не принесли.

Отже, оскільки у встановленому законом порядку позивач не може оформити свої права через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, він змушений звернутися до суду з даним позовом.

Сторони надали заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки площею 7,8 гектарів, розташованої на території Великоолександрівської селищної ради.

Правовстановлюючим документом є Державний акт на право власності на землю серії XC-IV виданий 28.02.1995 року на підставі рішення Великоолександрівської селищної ради народних депутатів XIV сесії XXI скликання від 01 квітня 1994 року, оригінал якого втрачений, у зв`язку з воєнними діями на території селища Велика Олександрівка.

Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Стаття 321 ЦК України також закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України, який означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом за умови попереднього та повного відшкодування вартості об`єктів права власності, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.3,16 ЦК України- визнання права, ст. 392 ЦК України-власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним його документа, який засвідчує його право власності.

Позивачем надано документи на підставі яких видавався державний акт на спірну земельну ділянку.

Зазначені документи свідчать про належне володіння позивачем майном, яке було придбано на законних підставах.

Таким чином, виникла ситуація при якій, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, позивач не має змогу в повній мірі розпоряджатися майном.

За таких обставин, виходячи з приписів статті 16 ЦК України це право підлягає захисту в судовому порядку.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Ухвалюючи рішення, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів як позивача, так і відповідача, який не заперечує проти задоволення вимог позивача.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої та частини третьої статті 141 ЦПК України судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору суд покладає на позивача, враховуючи при цьому, що право останнього не було порушене неправомірними діями або бездіяльністю відповідача, вирішення вимоги позову не віднесено до компетенції відповідача та участь останнього обумовлена особливістю порядку вирішення спорів подібної категорії.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265, 280 289 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Великоолександрівської селищної війскової адміністрації Херсонської області про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 7,8 гектарів, розташованої на території Великоолександрівської селищної ради за Державним актом на право власності на землю серії XC-IV виданого 28.02.1995 року на підставі рішення Великоолександрівської селищної ради народних депутатів XIV сесії XXI скликання від 01 квітня 1994 року.

Судові витрати покласти на позивача.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Суддя: О.О. Сікора