Справа № 583/2339/24
25 липня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Сидоренка Р.В.,
за участю секретаря судового засідання Якубович В.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в залі суду №5 в м. Охтирці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,
Ухвалою судді Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 29.06.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав повністю із підстав викладених у ньому.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Приймаючи до уваги згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ст.ст. 279, 280 ЦПК України.
Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши пояснення позивача, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22.12.2023 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв грошові кошти в сумі 2400,00 доларів США зі сплатою відсотків в розмірі 7% щомісячно, строком до 10.03.2024 р.
Згідно з п. 2 договору позики вказана вище грошова сума передана позичальнику до підписання цього договору.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики унаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й факту передання грошової суми позичальнику.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 527 ЦК України передбачає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Належних та допустимих доказів на підтвердження повернення позивачу вказаної суми позики та відсотків за користування позикою суду не надані, викладені у позові обставини відповідачем не спростовані в установленому законом порядку.
З наведеного у позовній заяві розрахунку вбачається, що позивачем сума відсотків за користування грошовими коштами розрахована за період з 22.12.2023 по 03.05.2024 та складає 683,76 доларів США.
Проте, відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Право позичальника нараховувати за договором позики проценти припиняється після спливу визначеного договором строку надання позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, суд відхиляє аргументи позивача про те, що він має право нараховувати проценти до повного погашення заборгованості за договором позики, оскільки зі спливом строку позики, зазначеного у договорі, припинилося право позивача нараховувати проценти.
Належних та допустимих доказів на підтвердження існування домовленості між сторонами про порядок повернення позики поза межами строку дії договору суду не надано.
Таким чином, стягненню підлягають проценти за користування позикою за період з 22.12.2023 по 10.03.2024 включно у сумі 436,80 доларів США ((2400 доларів США х 7%) х 2 місяці 18 днів).
За змістом ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Загальні положення про виконання грошового зобов`язання закріплені у ст. 533 ЦК України, згідно з якою грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
У разі, якщо позика правомірно надана в іноземній валюті і позичальник (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 2836,80 доларів США, з них: 2400 долари США сума основного боргу (тіло позики), 436,80 доларів США проценти за користування позикою.
Враховуючи наявність підстав для часткового задоволення позову (92%), на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, в розмірі 1114,30 грн (1211,20 грн х 92%).
На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 13, 141, 206, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 280-282, 354 ЦПК України суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 22 грудня 2023 року в сумі 2836,80 доларів США (дві тисячі вісімсот тридцять шість) доларів США 80 центів.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору, в сумі 1114,30 грн (одна тисяча сто чотирнадцять) гривень 30 копійок.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Охтирського міськрайонного суду Р.В.Сидоренко