ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

24 липня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/15401/23

Головуючий у першій інстанції - Требух Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/566/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Дочірнє підприємство ПрАТ "НАК "Надра України"

"Чернігівнафтогазгеологія"

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Требух Н.В. від 26 січня 2024 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 31 січня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" про визнання незаконним наказу про його звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказував, що він з липня 2017 року працював в ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на посаді начальника юридичного відділу. 24.06.2021 року, відповідно до наказу по підприємству за №129-к, позивача було переведено на посаду заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", про що наявний відповідний запис у трудовій книжці. 21.09.2023 року позивачу було надано для ознайомлення повідомлення про те, що відповідно до штатного розкладу керівників, спеціалістів та службовців ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", затвердженого директором підприємства та погодженого головою правління ПрАТ "НАК "Надра України" 21.09.2023 року, який вводиться в дію з 22.09.2023 року, посада заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу, яку обіймав позивач, відсутня. В той же час, позивачу було запропоновано посаду юрисконсульта та одночасно повідомлено, що у разі відмови від роботи на запропонованій посаді, його буде звільнено, згідно п.6 статті 36 КЗпП України днем, що передує запровадженню змін істотних умов праці, а саме, 21.09.2023 року, відповідно до ч.2 статті 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". З даним повідомленням позивач не погодився, та надав відповідні заперечення щодо причин непогодження. Однак, адміністрацією підприємства було видано наказ по підприємству за №117-к від 21.09.2023 року про переведення позивача на посаду юрисконсульта, із посадовим окладом, згідно штатного розкладу. З даним наказом позивач ознайомився, але висловив свої заперечення відносно того, що наказ не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки відповідно до статті 32 КЗпП України, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених законодавством. В подальшому, 21.09.2023 року позивача було звільнено з посади заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу, на підставі п.6 статті 36 КЗпП України. За доводами позивача, відповідач не мав права звільняти його на підставі п.6 статті 36 КЗпП України, оскільки фактично у відповідача відбулися зміни в структурі та скорочення штату працівників, що є зміною в організації виробництва та праці, при цьому, відповідач мав при звільненні керуватися нормами та гарантіями, які передбачені для цієї процедури розірвання трудового договору. За наведених обставин, позивач просив суд: визнати незаконним і скасувати наказ від 21.09.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія"; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія"; стягнути з ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, з дати звільнення до дня поновлення на роботі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.01.2024 року позов ОСОБА_1 до ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задоволено. Судом визнано незаконним та скасовано наказ №118-к від 21.09.2023 року директора ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" про звільнення з роботи ОСОБА_1 , заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу за п.6 статті 36 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія". Стягнуто з ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, за період з 21.09.2023 року по 24.01.2024 року, в сумі 117 702 грн. 90 коп. (сума вказана без відрахування обов`язкових платежів та податків). Стягнуто з ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на користь держави судовий збір в сумі 2 147 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" просить скасувати рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заявленого ОСОБА_1 позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року не відповідає нормам матеріального та процесуального права. В доводах апеляційної скарги апелянт ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції не було здійснено повного та всебічного дослідження обставин справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. За доводами апелянта, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та введенням штатного розкладу, змінились істотні умови праці працівників ДП Чернігівнафтогазгеологія", а саме, відбулась оптимізація/раціоналізація/перерозподіл навантаження, зокрема, посада заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу та посада провідного юриста юридичного відділу в штатному розкладі змінилась на посаду - юрисконсульт, тобто, не відбулось ліквідації трудової функції працівника, а лише відбулась зміна назви посади, оплати праці, і залишилась можливість продовжувати роботу за тією ж спеціальністю та кваліфікацією (спеціальність - правознавство; кваліфікація - юрист). За наведених обставин, вищевказані зміни у штатному розкладі підпадають під зміни істотних умов праці, що передбачено ч.3 статті 32 КЗпП України, та за своїм змістом не тотожні звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі п.1 ч.1 статті 40 КЗпП України. Апелянт зазначає, що з огляду на положення Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", повідомлення позивача про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці відбулося з дотриманням встановленого Законом порядку. Наказом від 21.09.2023 року позивача було повідомлено про зміну істотних умов праці, та запропоновано посаду юрисконсульта, яка відповідала спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи ОСОБА_1 , від якої він відмовився. Водночас, 21.09.2023 року відповідачем було видано наказ про переведення позивача з 22.09.2023 року на вищевказану посаду, однак він повторно відмовився, у зв`язку з чим його не було переведено на дану посаду, та наказом від 21.09.2023 року звільнено з посади за п.6 статті 36 КЗпП України, зі здійсненням всіх виплат. За доводами апелянта, запровадженням нового штатного розпису ДП ''Чернігівнафтогазгеологія" не порушило мінімально встановлених державою розмірів та гарантій заробітної плати. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції необґрунтовано не прийнято до уваги засвідчення факту Держпраці щодо відсутності порушень ДП ''Чернігівнафтогазгеологія" трудового законодавства України щодо позивача. Апелянт вказує, що судом першої інстанції при розгляді справи було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, не досліджено ключові докази, що призвело до ухвалення судом необґрунтованого рішення, також судом неправильно визначено розмір стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.01.2024 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" - адвокат Буток С.М. підтримала вимоги і доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 просив залишити без задоволення апеляційну скаргу ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.01.2024 року, у зв`язку із її безпідставністю, та залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що ОСОБА_1 з червня 2017 року працював в ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", на посаді начальника юридичного відділу. 24.06.2021 року, відповідно до наказу по підприємству №129-к, позивач був переведений на посаду заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", про що є відповідний запис у його трудовій книжці (а.с.48-49). Як вбачається з копії штатного розкладу керівників, спеціалістів та службовців ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на 2023 рік від 14.02.2023 року (а.с.13), з урахуванням змін до нього від 11.08.2023 року (а.с.14), у штатному розкладі була наявна одна штатна одиниця посади заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу з посадовим окладом 17 000 грн., загальна кількість за штатним розкладом - 20,5 штатних одиниць з сумою посадових окладів 281 000 грн.

21.09.2023 року ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" було прийнято наказ №60 "Про ведення в дію штатного розкладу, та скорочення чисельності і штату працівників" (а.с. 46). Заголовок вказаного наказу було змінено, згідно наказу №61 від 21.09.2023 року на "Про зміни в організації виробництва та праці і введення штатного розкладу" (а.с.43).

На підставі вказаних наказів, 21.09.2023 року було затверджений новий штатний розклад, у якому була відсутня посада заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу, загальна кількість за штатним розкладом - 18,5 штатних одиниць з сумою посадових окладів 266 000 грн. (а.с.44-44,зворот).

21.09.2023 року позивачу ОСОБА_1 було надано для ознайомлення повідомлення про те, що відповідно до штатного розкладу керівників, спеціалістів та службовців ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", затвердженого директором підприємства та погодженого головою правління ПрАТ "НАК "Надра України" 21.09.2023 року, який вводиться в дію з 22.09.2023 року, посада заступника директора з правових питань - начальник юридичного відділу яку він обіймав, відсутня (а.с.9). При цьому, позивачу було запропоновано посаду юрисконсульта, із посадовим окладом 14 000 грн., та одночасно повідомлено, що у разі відмови від роботи на запропонованій посаді, його буде звільнено, згідно п.6 статті 36 КЗпП України, днем, що передує запровадженню змін істотних умов праці, а саме, 21.09.2023 року, відповідно до ч.2 статті 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". З даним повідомленням ОСОБА_1 не погодився, та надав відповідні заперечення щодо причин незгоди погодження (а.с.9, зворот).

21.09.2023 року відповідачем було видано наказ по підприємству № 117-к про переведення ОСОБА_1 на посаду юрисконсульта, з посадовим окладом, згідно штатного розкладу (а.с.10). Під час ознайомлення з даним наказом ОСОБА_1 у письмовому вигляді зазначив, що даний наказ не відповідає нормам чинного законодавства та не підлягає до погодження.

Того ж дня, наказом №118-к від 21.09.2023 року, ОСОБА_1 було звільнено за п.6 статті 36 КЗПП України, у зв`язку із відмовою продовження роботи в зв`язку зі зміною істотних умов праці (а.с.45). З даним наказом позивач не погодився та зазначив, що правові підстави для звільнення відсутні. 21.09.2023 року із позивачем було проведено остаточний розрахунок при звільненні (а.с.50).

25.10.2023 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було складено акт №Ц/ЧН/25627/241, за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", в частині додержання вимог законодавства про працю відповідно до статті 3, ч.1 статті 16 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (а.с.52-57). Як вбачається з даного акту, предметом перевірки було дотримання трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_1 , участь у проведенні перевірки приймали головний державний інспектор відділу з питань праці управління Репа Є.В. та тимчасово виконуючий обов`язки директора ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" Хом`як А.І., від якого було відібрано письмове пояснення під час проведення перевірки. Позивач ОСОБА_1 не приймав участі у проведенні перевірки, пояснення та заперечення з приводу дотримання роботодавцем процедури його звільнення, не надавав. За результатами даної перевірки, порушення вимог законодавства відсутні.

Відповідно до довідки ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" (а.с.71), середньоденна заробітна плата позивача становить 1 307 грн. 81 коп., без врахування податків і обов`язкових платежів.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року, задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції, із врахуванням положень: ч.3, ч.4 статті 32, п.6 ч.1 статті 36, п.1 ч.1, ч.2 статті 40, статті 49-2 КЗпП України, п.6, п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", зазначив, що зміна істотних умов праці не передбачає ліквідації трудової функції працівника та виведення посади зі штату, водночас, зміна в організації виробництва і праці, наслідком яких є скорочення штату або чисельності працівників, означає, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису. Встановивши, що відповідно до нового штатного розкладу від 21.09.2023 року посаду заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу виключено зі штату, суд першої інстанції вказав, що такі зміни у трудових відносинах із працівником мають, відповідно, і різні правові наслідки, та не можуть ототожнюватися, зміна істотних умов праці не передбачає необхідності звільнення працівника та прийняття його на іншу вакантну посаду. При цьому, дії відповідача щодо переведення позивача на посаду "юрисконсульта" підтверджують, що відносно посади заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу мали місце не зміни істотних умов праці, а скорочення посади. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача згідно п.6 ч.1 статті 36 КЗпП України, мало місце за відсутності на те правових підстав, і відповідачем не дотримано процедур звільнення працівника за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, що привело до порушення прав позивача. За даних обставин, суд дійшов висновку про незаконність та необхідність скасування наказу №118-к від 21.09.2023 року директора ДП ПрАТ "НАК "Надра України "Чернігівнафтогазгеологія" про звільнення з роботи ОСОБА_1 - заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу за п.6 статті 36 КЗпП України. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із приписів ч.2 статті 235 КзпП України, статті 27 Закону України "Про оплату праці", п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Враховуючи, що відповідно до довідки ДП ПрАТ "НАК Надра України "Чернігівнафтогазгеологія", середньоденна заробітна плата позивача становить 1 307 грн. 81 коп., без врахування податків і обов`язкових платежів, а у період із дня звільнення позивача - 21.09.2023 року по день розгляду справи судом - 25.01.2024 року, включно було 90 робочих днів, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 117 702 грн. 90 коп., виходячи із розрахунку: (1 307,81 грн. х 90 днів), без врахувань податків та обов`язкових платежів. Також судом першої інстанції з відповідача на користь держави стягнуто судовий збір у розмірі: 1 073 грн. 60 коп. + 1 073 грн. 60 коп. = 2 147 грн. 20 коп.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року про задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Доводи апеляційної скарги вказують, що у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та введенням штатного розкладу, змінились істотні умови праці працівників ДП Чернігівнафтогазгеологія", а саме, відбулась оптимізація/раціоналізація/перерозподіл навантаження, зокрема, посада заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу та посада провідного юриста юридичного відділу в штатному розкладі змінилась на посаду - юрисконсульт, тобто, не відбулось ліквідації трудової функції працівника, а лише відбулась зміна назви посади, оплати праці, і залишилась можливість продовжувати роботу за тією ж спеціальністю та кваліфікацією (спеціальність - правознавство; кваліфікація - юрист). За наведених обставин, вищевказані зміни у штатному розкладі підпадають під зміни істотних умов праці, що передбачено ч.3 статті 32 КЗпП України, та за своїм змістом не тотожні звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі п.1 ч.1 статті 40 КЗпП України. Апелянт зазначає, що з огляду на положення Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", повідомлення позивача про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці відбулося з дотриманням встановленого Законом порядку. Наказом від 21.09.2023 року позивача було повідомлено про зміну істотних умов праці, та запропоновано посаду юрисконсульта, яка відповідала спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи ОСОБА_1 , від якої він відмовився. Водночас, 21.09.2023 року відповідачем було видано наказ про переведення позивача з 22.09.2023 року на вищевказану посаду, однак він повторно відмовився, у зв`язку з чим його не було переведено на дану посаду, та наказом від 21.09.2023 року звільнено з посади за п.6 статті 36 КЗпП України, зі здійсненням всіх виплат. За доводами апелянта, запровадженням нового штатного розпису ДП ''Чернігівнафтогазгеологія" не порушило мінімально встановлених державою розмірів та гарантій заробітної плати. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції необґрунтовано не прийнято до уваги засвідчення факту Держпраці щодо відсутності порушень ДП ''Чернігівнафтогазгеологія" трудового законодавства України щодо позивача. Апелянт вказує, що судом першої інстанції при розгляді справи було неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, не досліджено ключові докази, що призвело до ухвалення судом необґрунтованого рішення, також судом неправильно визначено розмір стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 статті 15, ч.1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений змістом статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з п.6 ч.1 статті 36 КЗпП України, підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці.

Відповідно до ч.3, ч.4 статті 32 КЗпП України, у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Згідно ч.2 статті 1 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених статтями 43, 44 Конституції України.

Відповідно до ч.2 статті 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч.3 статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Частиною четвертою статті 32 КЗпП України визначено, що у випадку, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України, при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнано обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників.

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

Зміна істотних умов праці, передбачена ч.3 статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна зміні в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, звільнення у зв`язку з чим може мати місце на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці (постанови Верховного Суду: від 22.05.2019 року в справі №601/1513/18, провадження №61-2741св19, від 02.10.2019 року в справі №752/346/18, провадження №61-13072св19).

Відповідно до приписів п.1 ч.1 статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: 1) змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно ч.2 статті 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Виходячи із вимог ч.1, ч.2, ч.3 статті 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України ''Про зайнятість населення'', власник або уповноважений ним орган, фізична особа, яка використовує найману працю, повідомляє державну службу зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

При розгляді спорів про звільнення за п.1 ч.1 статті 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, виходячи із нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган одночасно із попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці, зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати, відповідно до своєї кваліфікації.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постановах від 22.05.2019 року у справі №601/1513/18, провадження №61-2741св19, від 02.10.2019 року у справі №752/346/18, провадження № 61-13072св19, Верховний Суд дійшов висновку, що: "… при зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - система та розмір оплати праці, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад без зміни трудової функції, тощо, тобто зміни, які ведуть до звуження чи розширення трудової функції працівника за укладеним з ним трудовим договором, дія якого продовжується."

Із наведеного вбачається, що зміна істотних умов праці не передбачає ліквідації трудової функції працівника та виведення посади зі штату. Водночас, зміна в організації виробництва і праці, наслідком якої є скорочення штату або чисельності працівників, свідчить про те, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису.

Як вбачається із копії штатного розкладу керівників, спеціалістів та службовців ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" на 2023 рік від 14.02.2023 року (а.с.13), з урахуванням змін до нього від 11.08.2023 року (а.с.14), у штатному розкладі була наявна одна штатна одиниця посади заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу, із посадовим окладом 17 000 грн., загальна кількість за штатним розкладом - 20,5 штатних одиниць, з сумою посадових окладів 281 000 грн.

21.09.2023 року ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" було прийнято наказ №60 "Про ведення в дію штатного розкладу, та скорочення чисельності і штату працівників" (а.с. 46). Заголовок вказаного наказу було змінено, згідно наказу №61 від 21.09.2023 року на "Про зміни в організації виробництва та праці і введення штатного розкладу" (а.с.43).

На підставі вказаних наказів, 21.09.2023 року було затверджений новий штатний розклад, у якому була відсутня посада заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу, загальна кількість за штатним розкладом - 18,5 штатних одиниць з сумою посадових окладів 266 000 грн. (а.с.44-44,зворот).

Із врахуванням наведених вище норм права та встановлених, документально підтверджених обставин справи, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції відносно того, що у відповідача ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" мали місце саме зміни в організації виробництва і праці, що призвело до скорочення чисельності і штату працівників.

21.09.2023 року позивачу ОСОБА_1 було надано для ознайомлення повідомлення про те, що відповідно до штатного розкладу керівників, спеціалістів та службовців ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", затвердженого директором підприємства та погодженого головою правління ПрАТ "НАК "Надра України" 21.09.2023 року, який вводиться в дію з 22.09.2023 року, посада заступника директора з правових питань - начальник юридичного відділу яку він обіймав, відсутня (а.с.9). При цьому, позивачу було запропоновано посаду юрисконсульта, із посадовим окладом 14 000 грн., та одночасно повідомлено, що у разі відмови від роботи на запропонованій посаді, його буде звільнено, згідно п.6 статті 36 КЗпП України, днем, що передує запровадженню змін істотних умов праці, а саме, 21.09.2023 року, відповідно до ч.2 статті 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". З даним повідомленням ОСОБА_1 не погодився, та надав відповідні заперечення щодо причин незгоди погодження (а.с.9, зворот).

21.09.2023 року відповідачем було видано наказ по підприємству № 117-к про переведення ОСОБА_1 на посаду юрисконсульта, з посадовим окладом, згідно штатного розкладу (а.с.10). Під час ознайомлення з даним наказом ОСОБА_1 у письмовому вигляді зазначив, що даний наказ не відповідає нормам чинного законодавства та не підлягає до погодження.

Того ж дня, наказом №118-к від 21.09.2023 року, ОСОБА_1 було звільнено за п.6 статті 36 КЗПП України, у зв`язку із відмовою продовження роботи в зв`язку зі зміною істотних умов праці (а.с.45). З даним наказом позивач не погодився та зазначив, що правові підстави для звільнення відсутні. 21.09.2023 року із позивачем було проведено остаточний розрахунок при звільненні (а.с.50).

Враховуючи зазначене вище, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року відносно того, що відповідач не мав правових підстав для звільнення ОСОБА_1 , на підставі п.6 статті 36 КЗпП України, оскільки фактично у відповідача відбулися зміни в структурі та скорочення штату працівників, що є зміною в організації виробництва та праці, при цьому, відповідач мав при звільненні позивача керуватися нормами та гарантіями, що передбачені для цієї процедури розірвання трудового договору. За даних обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року щодо незаконності та необхідності скасування наказу №118-к від 21.09.2023 року директора ДП ПрАТ «НАК «Надра України ''Чернігівнафтогазгеологія'' про звільнення з роботи ОСОБА_1 - заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу за п.6 статті 36 КЗпП України.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не прийнято до уваги засвідчення факту Держпраці щодо відсутності порушень ДП ''Чернігівнафтогазгеологія" трудового законодавства України щодо позивача.

Згідно матеріалів справи, 25.10.2023 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було складено акт №Ц/ЧН/25627/241, за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", в частині додержання вимог законодавства про працю відповідно до статті 3, ч.1 статті 16 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" (а.с.52-57). Як вбачається з даного акту, предметом перевірки було дотримання трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_1 , участь у проведенні перевірки приймали головний державний інспектор відділу з питань праці управління Репа Є.В. та тимчасово виконуючий обов`язки директора ДП ПрАТ "НАК "Надра України" " Чернігівнафтогазгеологія Хом`як А.І. , від якого було відібрано письмове пояснення під час проведення перевірки. Позивач ОСОБА_1 не приймав участі у проведенні перевірки, пояснення та заперечення з приводу дотримання роботодавцем процедури його звільнення, не надавав. За результатами даної перевірки, відсутні порушення вимог законодавства.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1, ч.2, ч.3 статті 89 ЦПК України, яка регламентує оцінку доказів, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Необхідно зазначити, що акт №Ц/ЧН/25627/241, складений 25.10.2023 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці (а.с.52-57), на який посилається апелянт, у контексті зазначених вище приписів Закону, які регламентують спірні правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, не може бути безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року, виходячи із наступного.

Згідно матеріалів справи, 25.10.2023 року Центральним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці було складено акт №Ц/ЧН/25627/241, за результатами проведення позапланового заходу державного контролю щодо додержання вимог законодавства у сфері праці ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія", в частині додержання вимог законодавства про працю відповідно до статті 3, ч.1 статті 16 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану". Як вбачається із копії даного акту, предметом перевірки було дотримання трудового законодавства під час звільнення ОСОБА_1 , участь у проведенні перевірки приймали головний державний інспектор відділу з питань праці управління інспекційної діяльності у Чернігівській області Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Репа Є.В. та тимчасово виконуючий обов`язки директора ДП ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" Хом`як А.І., від якого було відібрано письмове пояснення під час проведення перевірки. За результатами перевірки, відсутні порушення вимог законодавства.

Дослідивши вищевказаний акт, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що перевірка додержання відповідачем вимог законодавства про працю, у контексті даного акту, відбувалась в частині додержання відповідачем вимог законодавства про працю щодо ОСОБА_1 , відповідно до статті 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану", якою передбачено скорочення двомісячного строку попередження про зміну умов праці, та ч.1 статті 16 даного Закону, якою регламентовано особливості державного нагляду (контролю) за додержанням законодавства про працю у період дії воєнного стану. Вказаний акт містить доводи представника відповідача та загальну інформацію щодо процедури проведення перевірки. При цьому, позивач ОСОБА_1 не приймав участі у проведенні перевірки, відповідні пояснення та заперечення з приводу дотримання роботодавцем процедури його звільнення, не надавав. Зазначений акт не містить в собі відповідного дослідження та перевірки тих обставин, чи дійсно у відповідача відбулися зміни істотних умов праці, чи мали місце зміни в організації виробництва і праці та скорочення чисельності або штату працівників, та чи законними були дії відповідача під час звільнення ОСОБА_1 , саме за п.6. статті 36 КЗпП України.

За даних обставин, доводи апеляційної скарги відносно того, що судом першої інстанції не було прийнято до уваги засвідчення факту Держпраці щодо відсутності порушень ДП Чернігівнафтогазгеологія" трудового законодавства України щодо позивача, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року.

Приймаючи до уваги наведене вище, приписи норм Закону, які регламентують спірні правовідносини, та фактичні, документально підтверджені обставини справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року про наявність підстав для задоволення вимог заявленого ОСОБА_1 позову. Суд першої інстанції у рішенні від 26.01.2024 року, із врахуванням положень: ч.3, ч.4 статті 32, п.6 ч.1 статті 36, п.1 ч.1, ч. 2 статті 40, статті 49-2 КЗпП України, п.6,п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", обґрунтовано зазначив, що зміна істотних умов праці не передбачає ліквідації трудової функції працівника та виведення посади зі штату, водночас, зміна в організації виробництва і праці, наслідком яких є скорочення штату або чисельності працівників, означає, що посада, яку раніше обіймав працівник, виводиться із штатного розпису. Встановивши, що відповідно до нового штатного розкладу від 21.09.2023 року посаду заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу виключено зі штату, суд першої інстанції вказав, що такі зміни у трудових відносинах з працівником мають, відповідно, і різні правові наслідки та не можуть ототожнюватися, зміна істотних умов праці не передбачає необхідність звільнення працівника та прийняття його на іншу вакантну посаду. При цьому, дії відповідача щодо переведення позивача на посаду "юрисконсульта" підтверджують, що відносно посади заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу мали місце не зміни істотних умов праці, а скорочення посади. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку, що звільнення позивача згідно п.6 ч.1 статті 36 КЗпП України, мало місце за відсутності правових підстав, відповідачем не дотримано процедуру звільнення працівника за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України, що привело до порушення прав позивача. За даних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про незаконність та необхідність скасування наказу №118-к від 21.09.2023 року директора ДП ПрАТ "НАК "Надра України "Чернігівнафтогазгеологія" про звільнення з роботи ОСОБА_1 - заступника директора з правових питань - начальника юридичного відділу за п.6 статті 36 КЗпП України. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив із приписів ч.2 статті 235 КзпП України, статті 27 Закону України "Про оплату праці", п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Враховуючи, що відповідно до довідки ДП ПрАТ "НАК Надра України "Чернігівнафтогазгеологія", середньоденна заробітна плата позивача становить 1 307 грн. 81 коп., без врахування податків і обов`язкових платежів, і у хронологічний період із дня звільнення позивача - 21.09.2023 року по день розгляду справи судом - 25.01.2024 року, включно було 90 робочих днів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 117 702 грн. 90 коп., виходячи із розрахунку: (1 307,81 грн. х 90 днів), без врахувань податків та обов`язкових платежів.

Доводи апеляційної скарги вищезазначених висновків рішення суду першої інстанції від 26.01.2024 року не спростовують, оскільки вказані висновки суду узгоджуються із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у даній справі, суд першої інстанції обґрунтовано визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, а також дослідив наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, та вірно встановивши обставини справи.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ДП ПрАТ "НАК "Надра України "Чернігівнафтогазгеологія" - залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26.01.2024 року, залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства ПрАТ "НАК "Надра України" "Чернігівнафтогазгеологія" - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 26 січня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: