Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.07.2024 Справа №607/11844/24 Провадження №2/607/2673/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Семененко Сергій Михайлович до Великогаївської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Семененко С.М. звернулась до суду з позовом до відповідачів Великогаївської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що житловий будинок АДРЕСА_1 є колишнім колгоспним двором, членами якого станом на 15.04.1991 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина в тому числі у на відповідну частку вказаного житлового будинку. Спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 є вона та ОСОБА_2 . Водночас, 23.05.2024 між нею та ОСОБА_2 було укладено Договір про поділ спадкового майна, за умовами якого до неї переходить належна померлій ОСОБА_4 частка житлового будинку АДРЕСА_1 . Разом з тим, у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку вказаного житлового будинку нотаріусом їй було відмовлено, з підстав відсутності правовстановлюючих документів про належніть спадкодавцю цього майна. Таким чином, позивач просить: визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на частину житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.06.2024 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано від Тернопільської районної державної нотаріальної контори завірену копію спадкової справи № 503/2022 заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.06.2024 судом зареєстровано копію матеріалів спадкової справи № 503/2022 заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 наданої Тернопільською районною державною нотаріальною конторою на запит суду.

Протокольною ухвалою суду від 03.07.2024 постановленою в судовому засіданні без видалення в нарадчу кімнату із занесенням до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Семененко С.М. не з`явились, однак адвокат Семененко С.М., подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засіданні не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи без його участі, у якій вказав, що позов визнає та не заперечує з приводу його задоволення.

Представник відповідача Великогаївської сільської ради у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Дослідивши та оцінивши докази по справі та витребувану судом копію спадкової справи № 503/2022 заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Судом встановлено, що відповідно до довідки № 217 від 12.05.2023 виданої Великогаївською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, згідно даних книги № 2 (за 1991-1995 рр.) погосподарського обліку АДРЕСА_1 станом на 15.04.1991 дане будиноковолодіння належало ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У колгоспному дворі за даною адресою станом на 15.04.1991 були зареєстровані: голова двору - ОСОБА_3 , 1939 року народження; дружина - ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим 10.05.1967 Скоромохівською сільською радою Тернопільського району.

23.07.1988 ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , у зв`язку із чим змінила прізвище на « ОСОБА_8 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданим 23.07.1988 Тернопільським р/в ЗАГСу Скоромохівської сільської ради.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14.02.2012 у справі № 2-9228/11, визнано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

19.03.2012 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису 31 в книзі 1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 33519066 від 19.03.2012 виданим Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації.

Як вбачається з довідки № 883 від 12.12.2022 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, за матеріалами бюро станом на 01.01.2013 житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_9 на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою народних депутатів 30.05.1987, та записано 30.05.1987 в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 31. 19.03.2012 частка житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду від 14.02.2012 № 2-9228/11 зареєстрована за ОСОБА_1 витяг про державну реєстрацію прав номер:33519066 та записано 19.03.2012 в реєстрову книгу № l за реєстровим № 31.

Згідно Інформаційної довідки № 882 про технічний стан нерухомого майна від 12.12.2022 виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, по обліку бюро будиноковолодіння АДРЕСА_1 рахується за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Скоморохи Тернопільського району Тернопільської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 01.08.2022 Виконавчим комітетом Великогаївської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області.

07.12.2022 ОСОБА_1 та ОСОБА_10 звернулись до Тернопільської районної державної нотаріальної контори із заявами за № 1120, № 1121 у яких зазначили, що приймають спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема: ОСОБА_10 за законом і за заповітом посвідченим Скоромохівською сільською радою Тернопільського району Тернопільської області 25.01.2008 за реєстровим № 23 на його ім`я; ОСОБА_1 за законом.

23.05.2024 державним нотаріусом Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темніковою Л.Г. було посвідчено Договір про поділ спадщини, зареєстрований в реєстрі за №2-455, укладений між спадкоємцями ОСОБА_4 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , згідно якого у власність дочки померлої ОСОБА_1 переходить частка житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Темнікової Л.Г. № 1024/02-31 від 23.05.2024, відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_4 , як померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з підстав відсутності державної реєстрації права власності та правовстановлюючих документів.

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, який виготовлений 12.12.2022 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 , житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , побудований у 1967 року та має загальну площу 98,4 кв.м, житлова площа - 57,5 кв.м.

Як роз`яснює Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування», при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01.07.1990.

Статус майна колгоспного двору був врегульований ст.ст. 120-126 ЦК УPCP 1963 в редакції, чинній на час існування спірних правовідносин.

Згідно ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Відповідно до змісту ст. 123 цього Кодексу розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Враховуючи вищенаведене житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав кожному з членів колгоспного двору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в рівних частках по частці.

У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.06.1983 №4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» роз`яснено, що правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01.07.1990. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30.06.1990 спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Відтак, після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина в тому числі і на належну їй частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, щодо складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до с. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадкоємцями першої черги, після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочка ОСОБА_1 та син ОСОБА_10 .

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини, як визначено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за N 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Підпунктом 4.18 п. 4 глави 10 розділу II вказаного порядку передбачено, що за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а також уклала з іншим спадкоємцем ОСОБА_10 договір про поділ спадщини від 23.05.2024, за умовами якого, частка житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 переходить позивачу ОСОБА_1 .

За умовами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Вказана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 557/1209/16-ц, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18.

Так само у листі Вищого господарського суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що до 2004 року нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

У п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва. Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність 30.12.2004) було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Згідно з п. 84 постанови документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.09.1992.

Також відповідно до п. 42 вказаного вище Порядку документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Системний аналіз зазначених вище положень свідчить про те, що до 05.08.1992 законодавець не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Законодавство, чинне на той час, не пов`язувало виникнення права власності на житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами з державною реєстрацією такого права. Відтак, її відсутність не свідчить про відсутність права власності, а правові засади прийняті в експлуатацію об`єктів, побудованих до 05.08.1992 року, відсутні.

Документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна і містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

12.12.2022 Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 , згідно якого останній побудований у 1967 року, а відтак у відповідності до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна цей будинок не є самочинним будівництвом і не потребує введення в експлуатацію.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвічує його право власності.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після смерті останньої, однак позбавлена можливості реалізувати свої спадкові права через органи нотаріату, як і підтвердити своє право власності на успадковане нерухоме майно, зокрема частину спірного житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок та правовстановлюючих документів.

Аналізуючи вищенаведені обставини, враховуючи викладені вимоги законів, досліджені у судовому засіданні письмові докази, суд дійшов висновку, що спадкові права позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця майна померлого члена колишнього колгоспного двору, підлягають захисту в судовому порядку, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Скоморохи Тернопільського району Тернопільської області.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. ст. ст. 4, 5, 10, 12, 13, 81, 200, 247, 259, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Семененко Сергій Михайлович до Великогаївської сільської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Скоморохи Тернопільського району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 02.08.2024.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації проживання АДРЕСА_4 .

Представник позивача: адвокат Семененко Сергій Михайлович, РНОКПП НОМЕР_5 , місце праці АДРЕСА_5 .

Відповідач: Великогаївська сільська рада, , адреса місця знаходження вул. Галицька, 47 с. Великі Гаї Тернопільський район Тернопільська область.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації проживання АДРЕСА_6 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець