справа № 165/3304/24
провадження № 2-о/165/114/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

29 липня 2024 року м. Нововолинськ

Суддя Нововолинського міського суду Волинської області Гайворонський О.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військова частина № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний Волинський загін), про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на утриманні,

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Улибіна-Вельгус М.В. звернулась до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_1 чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заяву обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 з 14 вересня 2022 року, спільно проживають однією сім`єю ще з 2021 року. У подружжя є спільна дитина ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , також у ОСОБА_1 від першого шлюбу є донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якої він сплачує аліменти. Крім того, у його дружини є двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Біологічний батько ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не цікавиться життям власних дітей, матеріально їх не забезпечує. Вказує, що дружина та діти перебувають на повному утриманні заявника, адже його дружина перебуває в декретній відпустці, він є одним єдиним годувальником у сім`ї. Заявник наразі проходить військову службу. Враховуючи, що на утриманніОСОБА_1 перебувають четверо дітей віком до 18 років, 10 червня 2024 року він подав рапорт на звільнення, проте йому було відмовлено через відсутність підтвердження факту утримання дітей. Зазначає, що встановлення факту перебування на утриманні заявника чотирьох дітей віком до 18 років необхідне для його звільнення з військової служби відповідно до абзацу 4 п. 3 ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" для забезпечення гарантованого захисту багатодітних сімей, зокрема дітей, щодо їх утримання, а також розповсюдження на дітей соціальних пільг, гарантій та компенсацій наданих ЗУ «Про соціальний, захист військовослужбовців та членів їх сімей», що є підставою звернення до суду із заявою про встановлення даного факту.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суддя робить такий висновок.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

У частині 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є конфліктом, суперечністю, протиборством сторін. Під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Для визначення юридичного характеру факту суд має з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення, оскільки один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Згідно із статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Заявник ОСОБА_1 просить встановити факт перебування на повному його утриманні чотирьох неповнолітніх дітей з метою його звільнення з військової служби відповідно до абзацу 4 п.3 ч.12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" для забезпечення гарантованого захисту багатодітних сімей, зокрема дітей, щодо їх утримання, а також розповсюдження на дітей соціальних пільг, гарантій та компенсацій наданих ЗУ «Про соціальний, захист військовослужбовців та членів їх сімей».

ОСОБА_1 заявляє, що встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на його утриманні пов`язано з виконанням військового обов`язку, стосується проходження військової служби, зокрема реалізації ним права на звільнення з військової служби.

Із поданої заяви та доданих копій документів вбачається, що ОСОБА_1 звертався до керівництва військової частини НОМЕР_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ) із рапортом на звільнення, у зв`язку перебуванням на утриманні чотирьох дітей віком до 18 років, однак у задоволенні такої заяви відмовлено.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про наявність спору між заявником та військовою частиною з приводу реалізації права на звільнення з військової служби.

У порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року (справа № 362/643/21) зазначено, що військова служба є різновидом публічної, тому спори з приводу проходження військової служби, належать до юрисдикції адміністративних судів.

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (стаття 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»).

Тобто, встановлення факту перебування дітей на утриманні заявника за своїми правовими наслідками призведе до публічно-правових відносин заявника з державою.

Враховуючи, що між ОСОБА_1 та Військовою частиною № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний Волинський загін), який заявник вказав зацікавленою особою, існує спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для звільнення з військової служби, і не пов`язаний з виникненням чи реалізацією цивільних прав та обов`язків заявника, їх виникненням, існуванням та припиненням, за предметом та можливими правовими наслідками цей спір може стосуватися лише сфери публічно-правових відносин, а отже не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Відтак, факт перебування на утриманні заявника неповнолітніх дітей може бути встановлений адміністративним судом, зокрема, під час розгляду справ про оскарження дій, бездіяльності чи рішень компетентних органів щодо відмови у наданні соціальної допомоги, незабезпечення соціальних чи інших гарантій, відмови у визнанні чи реалізації прав, визначених законом, які підлягають вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справах № 290/289/22-ц, № 201/5972/22.

Згідно з принципом процесуальної економії штучне подвоєння судового процесу (тобто вирішення одного спору у декількох судових справах в одній чи декількох судових юрисдикціях) є неприпустимим. Вирішення справи у суді в одному судовому процесі має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Інакше кажучи, не є ефективним той спосіб захисту, який у разі задоволення відповідного позову не відновлює повністю порушене, оспорюване право, а відповідне судове рішення створює передумови для іншого судового процесу, у якому буде відбуватися захист права позивача, чи таке рішення об`єктивно неможливо буде виконати. (п.29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18).

За таких обставин, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування неповнолітніх дітей на його утриманні, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.13, 186, 315, 260, 261, 353, 354 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Військова частина № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний Волинський загін), про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітніх дітей.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі невідкладно надіслати заявнику разом із заявою та всіма доданими до неї документами.

Роз`яснити заявнику, що розгляд питання віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення та подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя підпис Олександр ГАЙВОРОНСЬКИЙ