Справа № 738/2058/24
№ провадження 2/738/577/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: Савченка О.А.

за участю

секретаря: Лях Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно, -

В С Т А H О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивував наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 . Після їх смерті відкрилась спадщина, спадкоємцем якої за законом і за заповітом є позивач ОСОБА_1 . Фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та було рекомендовано звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Минець О.В. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, надали суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просять їх задовольнити.

Представник відповідача Менської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, будь яких заперечень проти позову не надали.

За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі неявки в судове всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як визначено ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З Витягу з погосподарського обліку № 444/18-15/17 від 30.08.2024, виданої старостою Волосківського старостинського округу слідує, що станом на 15 квітня 1991 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 мало статус колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_2 зареєстрований з 08.02.1977 по 25 вересня 2019 року; члени колгоспного двору: ОСОБА_3 (дружина) зареєстрована з 08.02.1978 по 12.06.2023 (а.с.44).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, визначено щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються положення цього Кодексу до тих прав і обов`язків, що виникли і продовжують існувати після набрання ним чинності.

У відповідності до вимог ст. 120 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року власність колгоспного двору належить всім членам без визначення долі кожного з них.

Згідно ст. 123 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток всіх членів двору.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.6 постанови від 22.05.1995 року № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами), до правовідносин, що виникли до 15.04.1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року належав на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Волосківці Менського району Чернігівської області помер ОСОБА_2 (а.с.3).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, в тому числі і на належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 склав заповіт, який 25 січня 2017 року посвідчений секретарем Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, в якому зробив розпорядження, що все своє майно, що буде належати йому на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все, на що він за законом матиме право, заповів доньці ОСОБА_4 та сину ОСОБА_1 в рівних частках (а.с.107).

Крім цього, спадкоємцем за законом на спадкове майно після померлого ОСОБА_2 була дружина ОСОБА_3 , яка разом із спадкоємцем за заповітом ОСОБА_4 в установлений законом строк подали до нотаріальної контори заяви про відмову від належних їм часток в спадковому майна на користь спадкоємця ОСОБА_1 .

Як слідує з матеріалів спадкової справи № 268/2019, заведеної до майна померлого ОСОБА_2 , позивач в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_2 , проте йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів (а.с.96-128).

ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Волосківці Корюківського району Чернігівської області померла ОСОБА_3 (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, в тому числі і на належну їй частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, який 25 січня 2017 року посвідчений секретарем Волосківської сільської ради Менського району Чернігівської області, в якому зробила розпорядження, що все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалось, а також все, на що вона за законом матиме право, заповіла доньці ОСОБА_4 та сину ОСОБА_1 в рівних частках (а.с.66).

Як слідує з матеріалів спадкової справи № 324/2023, заведеної до майна померлої ОСОБА_3 , позивач в установлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої матері, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_4 в установлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частини спадкового майна на користь спадкоємця ОСОБА_1 (а.с.61-95).

У статті 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

За положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Згідно Інформаційної довідки, щодо об`єкту нерухомого майна № 80 від 22.03.2024, виданої ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с.8).

Враховуючи, що спадкодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями не оформили, позивач позбавлений можливості в нотаріальній конторі оформити спадщину на своє ім`я.

Згідно звіту про оцінку майна ринкова вартість житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 становить 40 097 гривень 00 копійок (а.с. 14-41).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Стаття 2 ЦПК України передбачає, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За таких обставин, суд вважає за можливе позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 120-123 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, ст.ст. 16, 328, 1218, 1233-1235, 1268, 1296, 1297 ЦК України 2003 року, ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України (у редакції Закону № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року), суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Менської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , зареєстрований по АДРЕСА_2 ), право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_2 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Волосківці Менського району Чернігівської області) та ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Волосківці Корюківського району Чернігівської області) на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий О.А. Савченко