ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року

м.Черкаси

Справа № 705/2052/24
Провадження № 22-ц/821/1261/24
категорія: 314000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л.І.,

суддів: Гончар Н.І., Карпенко О.В.,

секретаря Ярошенка Б.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

03 квітня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Яроміч О.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2013, який був розірваний рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.04.2023.

У період перебування у шлюбі 21.05.2019 ними за спільні кошти був придбаний транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, власником якого було записано відповідача ОСОБА_2 .

Вказує, що після розірвання шлюбу вказаний автомобіль залишився у користуванні відповідача та перебуває у його розпорядженні, вона доступу до автомобіля не має, а в добровільному порядку дійти згоди щодо його розподілу їм не вдалося, тому виникла необхідність у зверненні з даним позовом .

На підставі наведеного, позивач просила суд ухвалити рішення, яким залишити автомобіль у особистій власності відповідача та стягнути з нього грошову компенсацію за частку у спільному майні автомобіля в розмірі 150 500,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року позов задоволено.

Залишено у особистій власності ОСОБА_2 автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошовоу компенсацію за її частку у спільному майні автомобіля макри MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, у розмірі 150 500,00 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що зважаючи на те, що автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску зареєстрований за відповідачем, та перебуває у його користуванні, позивачка не має можливості ним користуватися, тому суд дійшов висновку, що поділ вказаного транспортного засобу, який є спільним майном подружжя, необхідно здійснити шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 150 500,00 грн вартості належної їй 1/2 частки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права, прийнятим із неповнотою встановлення обставин, які мають значення для справи та неправильним дослідженням та оцінкою доказів, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача 1/2 частку вартості автомобіля в розмірі 71 537,21 грн відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 17 ВД про оцінку транспортного засобу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд при визначенні загального розміру компенсації помилково взяв до уваги вартість транспортного засобу, яка була вказана в звіті про цінку автомобіля, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, слід визначити, виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Зазначив, що даний звіт, який наданий позивачем, складений з порушенням Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки був складений без фактичного огляду автомобіля.

Вказує, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, тому він був позбавлений своїх процесуальних прав під час вирішення питання про його права та інтереси, оскільки ухвалу суду про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками не отримував.

За результатами проведення експертного досліджння автомобіля, було складено висновок судового експерта № 17ВД про оцінку транспортного засобу від 18.06.2024, згідно якого ринкова вартість автмобіля складає 143 074,42 грн, тому вартість 1/2 вартості автомобіля становить 71 537,24 грн.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03.08.2013 перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18.04.2023, яке набрало законної сили 19.05.2023.

У період перебування у шлюбі 21.05.2019 сторонами був придбаний транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, власником якого зареєстровано відповідача ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією, наданою Територіальним сервісним центром МВС №7142 за вих. № 31/3142-92 від 23.03.2024.

Відповідно до Звіту про оцінку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, зареєстрованого 21.05.2019 за ОСОБА_2 , станом на 27.03.2024 його ринкова вартість становить 301 000 грн 00 коп.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Предметом даного спору є поділ спільного майна подружжя, а саме транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску.

За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли під час розгляду вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Згідно з ч. ч. 2 та 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 , просила суд визнати за відповідачем право власності на автомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску та стягнути з нього грошову компенсацію за частку у спільному майні автомобілі, в розмірі 150 500,00 грн.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив із того, що автомобіль є спільний майном подружжя проте не підлягає поділу, дійшов висновку про поділ вказаного транспортного засобу, який є спільним майном подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 150 500,00 грн, вартості належної їй 1/2 частки.

Із змісту рішення суду вбачається, що суд першої інстанції взяв за основу звіт про оцінку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску від 27 березня 2024 року, складений оцінювачем ОСОБА_3 , відповідно до якого вартість спірного автомобіля становить 301 000,00 грн без ПДВ, та стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину ринкової вартості автомобіля у розмірі 150 500,00 грн.

У апеляційній скарзі відповідач не заперечує щодо визнання за ним права власності на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, який було придбано під час перебування сторін у шлюбі, проте не погоджується із розміром компенсації, яка підлягає до стягнення з нього на користь позивачки, посилаючись на те, що суд при визначенні загального розміру компенсації помилково взяв до уваги вартість транспортного засобу, яка була вказана в звіті про цінку автомобіля, оскільки вартість майна, що підлягає поділу, слід визначити, виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Також у апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що звіт про оцінку транспортного засобу від 27 березня 2024 року, складений на замовлення позивача, є недопустимим доказом.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими.

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, який містить висновки про вартість майна та підтверджує проведені процедури з оцінки майна субєктом оціночної діяльності - субєктом господарювання, підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника субєкта оціночної діяльності.

Як вбачається із звіту про оцінку, висновок визначення вартості оспорюваного транспортного засобу здійснений на підставі порівняльного підходу, тобто без огляду транспортного засобу, що свідчить про те, що звіт складений без проведення процедури з оцінки майна.

Отже, вартість оспорюваного транспортного засобу, визначена у звіті про оцінку майна, не відповідає його дійсної вартості на час розгляду справи, оскільки здійснена на підставі порівняльного аналізу, а тому не може бути належним доказом.

В апеляційній скарзі скаржник також посилається на те, що суд не дослідив обставини справи, які підлягають доказуванню в даній категорії справ, розглянув справу у відсутності відповідача, передчасно прийшов до висновку про задоволення позову та долучив до апеляційної скарги висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 17 ВД про оцінку транспортного засобу від 18.06.2024 з квитанцією про оплату.

Щодо ухвалення судового рішення у відсутність відповідача у справі у суді першої інстанції.

Згідно із ст. 211 ЦПК України розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Із матеріалів справи убачається, що позивач, звертаючись до суду із даним позовом, зазначила адресу відповідача ОСОБА_2 АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді № 544092 від 16.04.2024, ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви з додатками направлено відповідачу за адресою : АДРЕСА_1 , 16 квітня 2024 року, що підтверджується спровідним листом (а.с. 23).

16 травня 2024 року конверт із копією ухвали про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками повернувся до суду, з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Водночас в дану довідку про причини повернення/досилання внесено виправлення шляхом перекреслення відмітки «за закінченням терміну зберігання» та проставленням відмітки «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 24), тобто відповідачем кореспонденція отримана не була.

Також відсутні в матеріалах справи дані про повторне направлення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками на адресу, вказану у відповіді № 544092 від 16.04.2024.

Суд першої інстанції, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не вжив всі можливі та допустимі заходи щодо направлення копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками відповідачу чим порушив його право знати заявлені до нього вимоги та вчинення відповідачем процесуальних дій, в тому числі надання відзиву, що є порушенням норм процесуального права.

Отже, зважаючи на недоліки звіту, наданого позивачем, та посилання в апеляційній скарзі на те, що належним та допустимим доказом у даній справі мав бути висновок експертизи, яка була проведена скаржником після розгляду справи по суті та враховуючи, що розгляд справи в суді першої інстанції відбувся без належного повідомлення відповідача, колегія суддів бере до уваги висновок експерта № 17 ВД від 18.06.2024 долучений до апеляційної скарги в якості доказу яким обгрунтовуються заперечення скажника, як відповідача.

Зі змісту висновку судового експерта № 17 ВД про оцінку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, на дату оцінки, вбачається, що його ринкова вартість складає 143 074,42 грн.

Стороною позивача, заперечень щодо висновку експерта в суді апеляційної інстанції не надано.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо висновків суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини ринкової вартості автомобіля, колегія суддів враховує наступне.

Згідно із ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 364 ЦК України компенсація частки у спільному майні проводиться виходячи із дійсної вартості нерухомого майна.

Вартість майна, що підлягає поділу, слід визначати, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16 січня 2023 року у справі № 754/3132/16-ц.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» закріплено, що враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 ЦПК України.

Зі змісту позовних вимог вбачається, що предметом спору у даній справі є поділ спільного майна подружжя шляхом стягнення грошової компенсації вартості частки майна (транспортного засобу).

В даному випадку в матеріалах справи міститься звіт про оцінку майна від 27 березня 2024 року та висновок експерта від 18 червня 2024 року, в яких ринкова вартість автомобіля визначена у звіті за порівняньлим підходом, а у висновку експерта на дату оцінки шляхом дослідження спірного транспортного засобу.

Зважаючи, що звіт про оцінку автомобіля від 27 березня 2024 року, поданий позивачем, визнаний судом апеляційної інстанції не належним доказом, водночас наданий відповідачем під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції висновок судового експерта № 17 ВД про оцінку транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, проведений на замовлення відповідача, згідно якого ринкова вартість транспортного засобу на час розгляду даної справи, складає 143 074,42 грн, який не спростований позивачем, встановивши, що спірний транспортний засіб перебуває у користуванні відповідача, є спільний майном подружжя та часткове визнання відповідачем позову, колегія суддів вважає, що при поділі майна слід врахувати вартість транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску згідно наданого скаржником висновку в розмірі 143 074,42 грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справа (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі, якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції було взято до уваги як доказ висновок судового експерта № 17 ВД від 18.06.2024. За проведення вказаної експертизи ОСОБА_2 сплачено 3 500,00 грн, що підтверджується квитанцією.

Таким чином, у відповідності до вимог ст. 133 ЦПК України апеляційний суд враховує, що витрати, за проведення експертизи підлягають відшкодуванню з позивача на користь відповідача.

Крім того, оскільки суд апеляційної інстанції задовольняє апеляційну скаргу ОСОБА_2 , скасувавши рішення суду першої інстанції з постановленням нового судового рішення про часткове задоволення позову, понесені у зв`язку із розглядом справи судові витрати підлягають стягненню із позивача на користь відповідача з урахуванням взаєморозрахунків, у розмірі 1 588,30 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2024 року - скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Залишити у особистій власності ОСОБА_2 , атомобіль марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за її частку у спільному майні автомобілі марки MERCEDES-BENZ VITO 109 CDI, 2005 року випуску, в розмірі 71 537,21 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати пов`язані з оплатою експертизи у розмірі 3 500,00 грн.

Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 588,30 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 31 жовтня 2024 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді: Н.І. Гончар

О.В. Карпенко