ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Красвітної Т.П.,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрне підприємство Придніпровське на рішення Новомсоковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року у справі №183/10568/23 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрне підприємство Придніпровське про стягнення безпідставно збережених грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2023 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, пред`явленою до ТОВ Аграрне підприємство Придніпровське, в якій просила стягнути з відповідача суму основного боргу 18055,64 грн, а також інфляційні втрати, нараховані на суму боргу за 2022 рік в сумі 356,86 грн, 3% річних, нараховані на суму боргу за 2022 рік - 174,37 грн, що разом становить - 18 586,87 грн, обґрунтовуючи це тим, що після смерті ОСОБА_2 вона успадкувала земельну ділянку площею 4,5599га, кадастровий номер :02:012:0102, що розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.

За життя між спадкодавцем ОСОБА_2 та ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» було укладено 02 липня 2008 року Договір оренди вказаної земельної ділянки площею 4,56 га.

17 квітня 2018 року між ОСОБА_2 , ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» було укладено Додаткову угоду до Договору оренди від 02 липня 2008 року, яка була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13 червня 2018 року, відповідно до умов якої зі згоди ОСОБА_2 , ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» передало, а ТОВ «АП «Придніпровське» прийняло на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди. Позивач, успадкувавши земельну ділянку, автоматично набула прав та обов`язків попереднього власника земельної ділянки, а тому направила відповідачу засобами поштового зв`язку повідомлення про прийняття спадщини та вимогу про погашення заборгованої орендної плати, яке відповідач отримав 20 травня 2021 року.

05 жовтня 2022 року набрало законної сили рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року за результатами розгляду справи №183/1054/22, яким було задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ АФ «Олімпекс-Агро», ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованої орендної плати за період з 2020 року по 2021 рік.

Позивач вказує, що, починаючи з дати набрання зазначеним рішенням суду законної сили і до дня звернення з цим позовом до суду відповідач земельну ділянку не повернув, продовжує протиправно фактично користуватися земельною ділянкою позивача, не сплачуючи за її користування орендну плату, розмір якої встановлений у Додатковій угоді від 2018 року у розмірі 7,5% від нормативної грошової оцінки.

За цих обставин, на думку позивача, за користування земельною ділянкою, належною позивачеві на праві власності, протягом 2022 року та 2023 року відповідач зобов`язаний повернути позивачеві безпідставно збережені кошти, які мав витратити на сплату орендної плати, у сумі 18055,64 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» про стягнення безпідставно збережених грошових коштів задоволено.

Стягнуто з ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти у вигляді орендної плати за 2022 рік та 2023 рік у сумі 18055,64грн, інфляційні втрати, нараховані на суму боргу за 2022 рік в сумі 356,86 грн, 3% річних, нараховані на суму боргу за 2022 рік 174,37 грн, а разом 18586,87 грн.

Стягнуто з ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 16 073,60 грн, які складаються з: витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн та відшкодування справленого судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» 21 травня 2024 року подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також на порушення норм процесуального та невірне застосування норм матеріального права.

10 липня 2024 року ОСОБА_1 , скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, через свого представника адвоката Ямкового В.Ф. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, посилаючсь на його правомірність та обгрунтованість.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду скасувати повністю з відмовою у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до п.5 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні.

Колегією суддів встановлено, що повне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ухвалене 08 квітня 2024 року під головуванням судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майної Г.Є., не містить підпису судді, яка ухвалила це судове рішення, а, відтак, таке рішення, в силу п.5 ч.3 ст. 376 ЦПК України, беззаперечно підлягає скасуванню (а.с.97-101).

З урахуванням скасування судового рішення у зв`язку із порушенням процесуального права, колегія суддів ухвалює нове судове рішення у даній справі.

Так, розв`язуючи позовні вимоги ОСОБА_1 , колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю, серії IV-ДП №080384, виданого 05 липня 2001 року Василівською сільською радою Новомосковського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №15997 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 4,5599 гa (кадастровий номер :02:012:0102), яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, право власності на яку було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13червня 2018року, запис про право власності №26650546, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 232.

ОСОБА_2 (Орендодавцем) та ТОВ Агрофірма «Олімпекс-Агро» було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 4,56 га (кадастровий номер :02:012:0102), який було зареєстровано 02 липня 2008 року за №04-08-126-02769.

17 квітня 2018 року між ОСОБА_2 , ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» та ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» було укладено Додаткову угоду до Договору оренди, яка була зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13 червня 2018 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області Денисенком А.С., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41639305 від 15 червня 2018 року, номер запису про інше речове право: 26650645.

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди до Договору зі згоди ОСОБА_2 (яка виражається шляхом підписання цієї Угоди) ТОВ АФ «Олімпекс-Агро» передало, а ТОВ «АП «Придніпровське» прийняло на себе права та обов`язки сторони (Орендаря), передбачені в Договорі оренди.

Пунктом 4.1 Додаткової угоди було внесено зміни в абз. 1 п. 2.2. «Орендна плата», Розділу 2 Договору оренди, виклавши його у такій редакції: «п. 2.2. За користування вказаною в Договорі земельною ділянкою Орендар нараховує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі у розмірі 7,5 відсотків від грошової оцінки землі, та становить 8116,11 грн, а також проводить безкоштовне завезення соломи до садиби Орендодавця та здійснює безкоштовну оранку та культивацію присадибної земельної ділянки Орендодавця до 0,40 га в територіальних межах орендаря, на підставі поданої письмової заяви Орендодавцем».

Крім того, п. 4.2. Додаткової угоди було погоджено строк дії договору, а саме до 31 грудня 2029 року, але в будь-якому випадку цей Договір та право оренди за цим Договором є чинним до моменту закінчення збирання врожаю Орендарем.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку загальною площею 4,5599 га (кадастровий номер :02:012:0102), яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначену земельну ділянку площею 4,5599 гa (кадастровий номер :02:012:0102) позивач успадкувала після ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 01 квітня 2021 року, виданим державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Крутько Л.П., зареєстровано в реєстрі за № 234, є власником земельної ділянки загальною площею 4,5599 га (кадастровий номер :02:012:0102), яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що крім Свідоцтва підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 квітня 2021 року, індексний номер витягу: 250934957.

ОСОБА_1 , успадкувавши після ОСОБА_2 земельну ділянку площею 4,5599 га (кадастровий номер :02:012:0102), автоматично набуває прав та обов`язків попереднього власника земельної ділянки, яка за життя уклала Договір оренди земельної ділянки з ТОВ Агрофірмою "Олімпекс-Агро" у 2008 році та Додаткову угоду до договору, яка була укладена між нею, ТОВ Агрофірма "Олімпекс-Агро" та відповідачем у 2018 році, тобто стає новим Орендодавцем в цих орендних відносинах.

Позивач 13 травня 2021 року направила на адресу відповідача, отримане ним 20 травня 2021 року, повідомлення від 15 квітня 2021 року про набуття права власності на земельну ділянку площею 4,5599га (кадастровий номер :02:012:0102), в якому зазначила свої платіжні реквізити, а також вимагала сплатити їй заборгованість з орендної плати (а.с. 60-62).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року, що набрало законної сили 05 жовтня 2022 року у справі №183/1054/22, позов ОСОБА_1 до ТОВ Агрофірми «Олімпекс-Агро», ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованої орендної плати за період з 2020 року по 2021 рік задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки від 02 липня 2008 року №04-08-126-02769, відомості про реєстрацію якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 13 червня 2018 року державним реєстратором Дніпропетровської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Дніпропетровської області Денисенком А.С., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 41639305 від 15 червня 2018 року, номер запису про інше речове право: 26650645, укладений між ОСОБА_2 , спадкоємицею якої є ОСОБА_1 , та ТОВ Агрофірмою «Олімпекс-Агро», , щодо земельної ділянки площею 4,5600га (4,5599 га), кадастровий номер :02:012:0102, яка розташована на території Василівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, з урахуванням змін і доповнень викладених в Додатковій угоді до Договору оренди землі від 17 квітня 2018 року.

Стягнуто з ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» на користь ОСОБА_1 заборгованість по орендній платі в розмірі 16 232,22 грн.

Стягнуто з ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у сумі 13 600,00 грн.

Стягнуто з ТОВ «Аграрне підприємство «Придніпровське» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1934,80 грн (а.с.17-21).

Цим судовим рішенням встановлено факт порушення відповідачем права користування спірною земельною ділянкою на підставі ст. 141 Земельного кодексу України.

За відомостями Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку (а.с.22) право власності на спірну земельну ділянку з 01 квітня 2021 року зареєстровано за ОСОБА_1 , а право оренди цієї земельної ділянки зареєстровано за ТОВ Аграрне підприємство Придніпровське з 13 червня 2018 року.

Главою 22 Земельного кодексу України визначені підстави для припинення права користування земельними ділянками, які використовуються з порушенням вимог законодавства, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У відповідності до положень ст. 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Колегія суддів наголошує, що матеріали справи не містять письмових доказів, що рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2022 року, що набрало законної сили 05 жовтня 2022 року у справі №183/1054/22, виконано шляхом проведення його державної реєстрації з питань припинення права оренди спірної земельної ділянки, яке зареєстровано у червні 2018 року за ТОВ Аграрне підприємство Придніпровське після набрання судовим рішення законної сили 05 жовтня 2022 року.

На цій підставі належить дійти висновку, що, хоча в судовому порядку і розірвано договір оренди, укладений між ОСОБА_2 , спадкоємицею якої є ОСОБА_1 , та ТОВ Агрофірмою «Олімпекс-Агро», на основі якого також укладалась і Додаткова угода із залученням правоприємником всіх прав та обов`язків щодо земельної ділянки ТОВ Аграрне підприємство Придніпровське, однак в юридичній площині право оренди ТОВ Аграрне підприємство Придніпровське не припинилось у зв`язку із відсутністю державної реєстрації про таке припинення права оренди.

Колегія суддів відзначає, що між сторонами у даній справі продовжують діяти договірні зобов`язання за договором оренди та додатковою угодою до нього, однак позивач звертається до суду про стягнення безпідставно збережених коштів відповідачем, на підставі положень ст. 1212 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

У разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору щодо набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Такі висновки закріплені у постановах Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 314/3995/15, від 11 липня 2018 року у справі № 752/18477/15-ц та від 29 липня 2019 року у справі №756/3966/17.

Враховуючи, що між учасниками справи продовжують діяти договірні відносини за умовами договору оренди від 2008 року та додаткової угоди від 2018 року, термін дії яких визначений до 31 грудня 2029 року, тому застосування положень ст. 1212 ЦК України в даному випадку виключається та за таких підстав позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені бути не можуть.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала (частина перша статті 1212 ЦК України). Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі, слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок).

Такі висновки визначені у постанові Верховного Суду від 4 серпня 2021 року у справі № 185/446/18.

Колегія суддів наголошує, що позивач, звертаючись з цим позовом в порядку ст. 1212 ЦК України, діє не за стандартом поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення, та її поведінка не відповідає попередній поведінці сторони у договорі оренди земельної ділянки, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на умови цього договору, розраховуючи, що саме в інтересах позивача повернути земельну ділянку у своє особисте користування, як власника, у спосіб, який передбачений діючим законодавством, уклавши з відповідачем Акт прийома-передачі земельної ділянки, що буде належним підтвердженням повернення спірної земельної ділянки з оренди її власнику, та провівши державну реєстрацію припинення права оренди за судовим рішенням, яке зареєстровано за ТОВ Аграрне підприємство Придніпровське.

Щодо несплати відповідачем орендної плати за користування земельною ділянкою за період 2022-2023 років, колегія суддів відзначає, що в даному випадку позивач не ставить питання стягнення орендної плати у зв`язку із невиконання умов договору оренди відповідачем, а предметом позову є стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати, що в цьому судовому провадженні не знайшло свого підтвердження.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року постановлено з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права, апеляційна скарга ТОВ Аграрне підприємство Придніпровське підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню у повному обсязі з ухваленням нового судового рішення про повну відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Наведені обставини дають суду підставу, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, скасувати і стягнутий оспореним відповідачем рішенням суду першої інстанції і судовий збір за подання позову у розмірі 1073,60 грн, який, за результатами розгляду позовних вимог, належить віднести на рахунок позивача, так і витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Керуючись ст. ст. 133,137,141, 259, 367, 374, 376, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрне підприємство Придніпровське - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2024 року у справі №183/10568/23 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Аграрне підприємство Придніпровське про стягнення безпідставно збережених грошових коштів відмовити.

Судовий збір та витрати на правничу допомогу віднести на рахунок ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

Т.П. Красвітна