Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/869/24

Провадження №2/377/463/24

29 листопада 2024 року Славутицький міський суд Київської області в складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Гніденко Н.П., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання дитини,

У С Т А Н О В И В:

08 жовтня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила змінити розмір та спосіб стягнення аліментів, які призначені судовим наказом № 377/210/18 (провадження № 2-н/377/22/18), виданим Славутицьким міським судом Київської області 17 квітня 2018 року; стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили, та до досягнення дитиною повноліття; судовий наказ № 377/210/18, провадження № 2-н/377/22/18, виданий Славутицьким міським судом Київської області 17 квітня 2018 року, відкликати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі з 19 червня 2010 року, який був розірваний рішенням Славутицького міського суду Київської області від 10 жовтня 2013 року. Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач. На підставі судового наказу, виданого 17 квітня 2018 року Славутицьким міським судом Київської області у справі №377/210/18, з відповідача на користь позивача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Визначений судом розмір аліментів на утримання дитини недостатній, оскільки у дитини погіршився стан здоров`я, а у позивача змінився матеріальний стан. Станом на дату видачі судового наказу 17.04.2018 позивач працювала оператором інформаційно комунікаційних мереж у ТОВ «Мода з доставкою», де щомісяця отримувала заробітну плату, але у зв`язку з воєнними діями на території України була вимушена звільнитися з роботи з травня 2023 року і на час подання позову не працює. 30 вересня 2010 року дитині встановлено діагноз Н52.2, міонічний астигматизм, призначені лікувальні та трудові рекомендації, але на даний час стан здоров`я дитини погіршився, що потребує витрат на лікування. Позивачу не відомо де працює відповідач, інших дітей у відповідача немає.

Ухвалою судді від 18 жовтня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 18 листопада 2024 року.

Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року судовий розгляд справи відкладено на 29 листопада 2024 року з підстав, визначених пунктом 5 частини другої статті 223 ЦПК України та частиною 4 статті 223 ЦПК України.

Позивач у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, у поданому до суду клопотанні просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у призначене судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України, за зареєстрованим місцем проживання. Згідно з трекінгом поштових відправлень АТ «Укрпошта» рекомендований лист з повідомленням про вручення (трек-номер 734), яким відповідачу направлялась судова повістка, копія ухвали про відкладення розгляду справи, повернутий відправнику через відсутність адресата за вказаною адресою 27 листопада 2024 року, що є днем вручення судової повістки відповідачу за правилами пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України. Відзив на позов відповідач не подав, причини неявки не повідомив.

Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 29 листопада 2024 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Дослідивши матеріали цієї справи, матеріали цивільної справи № 377/210/18 (провадження №2-н/377/22/18), суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 19 червня 2010 року, який був розірваний рішенням Славутицького міського суду Київської області від 10 жовтня 2013 року у справі №377/1169/13-ц (а. с. 17-18).

Під час шлюбу в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якого вони є, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13 жовтня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області (а. с. 6).

Згідно із судовим наказом Славутицького міського суду Київської області від 17 квітня 2018 року у справі № 377/210/18 ( провадження № 2-н/377/22/18) стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 10 квітня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття ( а.с. 7-8).

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як зазначено у частині першій статті 18 вказаної Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої та другої статті 27 цієї Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною другою статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Таким чином, обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини ( аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За правилом частини першої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з частиною першою статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143 цс13.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що зазначено в її паспорті серії НОМЕР_2 на сторінці 11 в графі «Місце проживання» ( а.с. 19-20).

Станом на час винесення судового наказу у справі 377/210/18 ( провадження №2-н/377/22/28) неповнолітній син сторін ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , про що у матеріалах цивільної справи № 377/210/18 ( провадження №2-н/377/22/28) знаходиться довідка про його реєстрацію місця проживання ( справа № 377/210/18, а.с.6 зв.ст.).

Як вбачається з позовної заяви, дитина проживає разом із матір`ю, позивачем у справі.

Заперечення відповідача щодо цих обставин у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до інформації Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області № 15-08/1906 від 14 жовтня 2024 року, яка надійшла до суду 18 жовтня 2024 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.27).

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру та способу стягнення аліментів, позивач послалась на те, що у неї змінився матеріальний стан, оскільки на час винесення судового наказу вона працювала оператором інформаційно-комунікаційних мереж у ТОВ «Мода з доставкою», де отримувала заробітну плату, у травні 2023 року вона звільнена з роботи і станом на час подання позову не працює.

З оглянутих у судовому засіданні матеріалів цивільної справи № 377/210/18 (провадження №2-н/377/22/18) про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що докази отримання доходів стягувачем та боржником в матеріалах справи відсутні.

На підтвердження своїх доводів щодо зміни матеріального стану позивач надала копію трудової книжки серії НОМЕР_3 , згідно з якою у період з 17.11.2017 по 31.05.2023, в тому числі на час винесення судового наказу, позивач працювала на різних посадах в ТОВ «Мода з доставкою», 31 травня 2023 року відповідно до наказу №56-к від 17 травня 2023 року звільнена за власним бажанням на підставі статті 38 КЗпП України ( запис №15), подальші записи про роботу в трудовій книжці відсутні ( а.с. 11-14).

Крім того, зазначена інформація підтверджується наданою позивачем довідкою (форма ОК-7) з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо застрахованої особи ОСОБА_1 , з якої вбачається, що з червня 2023 року доходи відсутні ( а.с. 15-16).

Отже, вказані обставини свідчать про погіршення матеріального стану позивача.

Доказів зміни сімейного стану, стану здоров`я позивача і відповідача, а також зміни матеріального стану останнього суду не надано.

У позовній заяві позивач зазначила, що у зв`язку з погіршенням стану здоров`я дитина потребує лікування, на підтвердження чого надала виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якої вбачається, що йому встановлений діагноз Н52.2, міонічний астигматизм; під час огляду лікаря 05.09.2023 встановлено зниження зору; 27.06.2024 встановлено дисфункцію вегетативної нервової системи (а.с. 9-10).

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3 196 гривень.

Виходячи з віку ОСОБА_3 , 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що стягується з відповідача на підставі судового наказу №377/210/18 (провадження №2-н/377/22/18), виданого 17 квітня 2018 року Славутицьким міським судом Київської області, становить 1 598 гривень.

Враховуючи зазначені обставини, а саме: особу платника аліментів, який працездатного віку, з нормальним станом здоров`я, оскільки доказів іншого суду не надано; відсутність даних про перебування на його утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина; погіршення матеріального стану позивача, беручи до уваги вік та стан здоров`я дитини, витрати для забезпечення якої зростають, розмір аліментів, який сплачує відповідач на утримання дитини, які є підставами, передбаченими частиною першою статті 192 СК України, для збільшення розміру аліментів, а також враховуючи положення чинного сімейного законодавства, що дають право одержувачу аліментів змінювати спосіб їх стягнення, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про зміну розміру та способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, необхідно змінити шляхом зміни способу стягнення розмір аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця.

Вказаний розмір аліментів, з урахуванням рівного обов`язку обох батьків на утримання та виховання дитини, буде відповідати її інтересам, визнається судом достатнім та таким, що відповідатиме принципу розумності, виваженості і забезпечуватиме гармонійний розвиток дитини.

Доказів неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця відповідач суду не надав.

За таких обставин стягненню з відповідача підлягають аліменти в новому розмірі, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

Таким чином, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, статей 1-4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1 211,20 грн, від сплати якого позивач звільнена відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 258, 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Змінити шляхом зміни способу стягнення розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із судовим наказом № 377/210/18 ( провадження № 2-н/377/22/18), виданим 17 квітня 2018 року Славутицьким міським судом Київської області, з твердої грошової суми у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частку всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ № 377/210/18 ( провадження № 2-н/377/22/18), виданий 17 квітня 2018 року Славутицьким міським судом Київської області, відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1 211 гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне заочне рішення суду складено 29 листопада 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич