Провадження №2-з/463/86/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Нора Н.В.

за участю секретаря Заверуха О.Б.

розглянувши в судовому засіданні в м. Львові заяву про забезпечення позову, поданою особою, яка звертається в інтересах позивача, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Бурко Арсена Мохаммеда, у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої звертається приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Бурко Арсен Мохаммед, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу- Скречко Марія Михайлівна про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації права власності на майно, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації права власності на майно.

Особою, яка звертається в інтересах позивача, приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Бурка Арсена Мохаммеда, разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову у даній справі, в якій просить накласти арешт на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 23918895, реєстраційний помер майна 101, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 .

На думку заявника, слід звернути увагу на те, що спірна частка в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , перебувала у власності боржника ОСОБА_2 та відчужена ним з метою приховування такої частки та унеможливлення звернення стягнення на неї з метою примусового виконання судового рішення. Оспорюваний Договір дарування від 13.12.2017 року, за яким право власності на спірну частку в квартирі перейшло від боржника ОСОБА_2 до його матері ОСОБА_3 , має всі ознаки фраудаторного, тобто, такого, що вчинений на шкоду кредитору. Зазначає, що ОСОБА_3 (теперішній власник спірної частки квартири) як набувач майна (обдаровувана), будучи матір`ю боржника ОСОБА_2 , діяла недобросовісно та в його інтересах, на шкоду кредитору/стягувачу ОСОБА_1 , в інтересах якої подається ця заява. Невжиття заходів забезпечення позову та ненакладення арешту на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку станом на 20.11.2024 року зареєстроване за ОСОБА_3 , може призвести до повторного відчуження такої частки в квартирі іншим особам або дозволить відповідачам вчинити з нею інші недобросовісні дії, що призведе до неможливості досягнення мети та виконання завдань цивільного судочинства, які полягають в поновленні та захисті порушених прав позивача.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Згідно з переліком видів забезпечення позову, наведених у частині першій статті 150 ЦПК України, позов забезпечується, в тому числі, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

З матеріалів позову та заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом спору є визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації права власності на майно, а саме 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 23918895, реєстраційний помер майна 101, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 .

Дана квартира, як зазначає представник позивача, перебувала у власності боржника ОСОБА_2 та відчужена ним з метою приховування такої частки та унеможливлення звернення стягнення на неї з метою примусового виконання судового рішення. Оспорюваний Договір дарування від 13.12.2017 року, за яким право власності на спірну частку в квартирі перейшло від боржника ОСОБА_2 до його матері ОСОБА_3 , має всі ознаки фраудаторного, тобто, такого, що вчинений на шкоду кредитору.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що існує достатньо обґрунтована імовірність того, що належне ОСОБА_3 на праві власності майно може бути відчужене, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у даній справі, тому існує об`єктивна необхідність вжиття заходів забезпечення позову на підставі заяви приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурко Арсена Мохаммеда, шляхом накладення арешту на вказане майно. Такий захід забезпечення позову є співмірним з негативними наслідками для власника майна, які можуть бути викликані застосуванням цього заходу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-18, 149-150, 153, 154, 157 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

заяву, подану особою, яка звертається в інтересах позивача, приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Бурка Арсена Мохаммеда, про забезпечення позову задовольнити.

У порядку забезпечення позовних вимог накласти арешт на житлове приміщення (квартиру), а саме 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису про право власності 23918895, реєстраційний помер майна 101, право власності на яку зареєстроване за ОСОБА_3 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Нор Н.В.