Суддя Шевченко С. В.
Справа № 644/3245/24
Провадження № 2/644/2119/24
РІШЕННЯ

іменем України

22 жовтня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Шевченка С.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександрович, про визнання нотаріального напису таким, що не підлягає виконанню,

у с т а н о в и в :

30.04.2024 року позивачка в особі представника адвоката Севагіна І.І. пред`явила до суду позов про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 2012.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 29461, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованості у розмірі 8230 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що після ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження № 68431264 вона дізналася, що підставою для відкриття виконавчого провадження є виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни № 29461 виданий 20.12.2021 року та який вчинений на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Підставою для прийняття рішення щодо вчинення відносно позивача виконавчого документа нотаріус зазначила кредитний договір № 22.02.2020-100004604 від 22.02.2020 року укладений з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» () суму заборгованості у розмірі 8230,00 грн.

Керуючись текстом виконавчого напису вбачається, що позивач нібито прострочила основний борг у сумі 6000 грн, їй були нараховані прострочені проценти у розмірі 1680 грн, а також нарахована плата за вчинення виконавчого напису, у сумі 550 грн.

Позивач стверджує, що не отримувала у кредит за договором № 22.02.2020-100004604 від 22.02.2020 року грошові кошти у ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» () та не має розуміння, що це за договір. ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 до отримання виконавчого напису не зверталося та не повідомляло про наявність заборгованості.

Також позивач зазначає, що у виконавчому написі нотаріуса відсутні дані про те, що договір № 22.02.2020-100004604 від 22.02.2020 року, який є підставою для нарахування боргових зобов`язань, укладений саме ОСОБА_1 , адже цей договір не вчинений нотаріально. Тобто підставою є документ який не може достеменно встановити хто саме його підписав.

Як вбачається із виконавчого напису, нотаріус не пересвідчилася в наявності документів на підставі яких передавалися позивачу грошові кошти. Тому позивач вважає що виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни № 29461 виданий 20.12.2021 року є таким, що не підлягає виконанню.

27.06.2024 року позивачка в особі представника адвоката Севагіна І.І. звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису нотаріуса виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною № 29461 виданий 20.12.2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 22.02.2020-100004604 від 22.02.2020 року укладеного з ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» суму заборгованості у розмірі 8230 грн. яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренко Дмитро Олександровичем у виконавчому провадженні № 68431264 на час розгляду цивільної справи, відкритої за позовом ОСОБА_1 до про визнання нотаріального напису виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною № 29461 виданий 20.12.2021 року, таким, що не підлягає виконанню до набрання законної сили рішенням суду.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01.07.2024 року заяву Позивача про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, який вчинений 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТ» заборгованості в розмірі 8230 грн, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Петренком Д.О. за № 68431264.

26.08.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 була подана заява у якій ставилосьпитання про залишення без розгляду позову про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального органу Сазоновою О.М. та зареєстрований в реєстрі за № 29461 про стягнення на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованості у розмірі 8230 грн. Свої доводи представник відповідача мотивував тим, що між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та позивачем укладено Кредитний договір (оферти) № 22.02.2020-100004604 від 22.02.2020 року (надалі Договір), шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною Договору. Пунктом.10.1. Договору встановлено, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків. Також представник відповідача у своїй заяві просив розглядати справу за відсутності представника ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР».

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, судом встановлено, що 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М., під реєстровим номером 29461 вчинено виконачий напис, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» () заборгованості у розмірі 8230 грн.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус вимагає захисту цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговий документ у випадку і в порядку, встановленому законом.

Вчиняючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), який одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України "). Про виконавче провадження" ).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальних дій правова невизначеність все ж припиняється.

Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановити наявність або показати певну юридичну відповідність документу на підставі якого вчиняється дія, щоб покласти його в основу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону ). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» ). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносини, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питання права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цій безспірності заборгованості та іншої відповідальності боржник для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 ( далі Перелік).

Правовому регулюванню порядку вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису встановлений у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надсилання іпотекодержателем повідомлень - письмових вимог про усування заявленого іпотеку власника та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лишеною стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та отримувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спрощення її безспірності.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документи, які встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня настання права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. У разі вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього рядка.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу II цього Порядку).

Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу II Порядок вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу II Порядок вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядок вчинення нотаріальних дій передбачає, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність боржника або іншу відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 .

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі N 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною Постановою Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадитися у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: п. 1 Змін, що входять до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у позаспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами " (крім випадків, передбачених пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, які передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основними зобов`язаннями до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису надаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія його письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (у разі наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; ж) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опис вкладення, що підтверджують надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу", п. 2. Змін, що вноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстави, що випливає з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками до прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка. боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягнута про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постановою Кабінету Міністрів України N 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадитися у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якій її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі N 826/20084/14 (провадження N 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, пунктом 1 Переліку затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, які передають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), надаються: оригінали нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 1-1 Переліку виділено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, надано: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (у разі наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опис вкладення, що підтверджують надсилання боржнику письмової вимоги про усування порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, яка є обов`язковою для судів.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України "Про нотаріат").

Також, будь-які докази на підтвердження того, що наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір був посвідчений нотаріально в матеріалах виконавчого проваження відсутні, тоді як відповідно до п. 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу надається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

Зі самого змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріусу було подано зацікавленими особами договір у простій формі.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник учасник не поступає, а врахування його інтересів має бути забезпечено шляхом надсилання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення про надіслане стягувачем боржнику, є документом, який підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має надаватися при постанові виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально засвідченим договором позики (кредитним договором). Тому підстави підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" за аналогією закону, в тому числі й при вчищенні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

У зв`язку із цим, Верховний Суд у цивільній справі №554/6777/17 дійшов висновку про те, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У цивільній справі, що розглядається в процесі судового розгляду не встановлено дотримання ні першого, ні другого з етапів.

При цьому, враховуючи те, що позивачем не отримано вимоги, а про наявність відповідних вимог відповідача за кредитним договором, позивач дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та вчинення виконавчих дій, що позбавило позивача можливості виразити свої заперечення з приводу визначеної заборгованості. Однак, приватний нотаріус, вчиняючи спірний виконавчий напис, на ці обставини уваги не звернув, що призвело до передчасного вчинення виконавчого напису.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р.

Поряд з цим суд звертає увагу, що позиція відповідача, яка викладена його представником у поданій до суду заяві від 26.08.2024 є безпідставною, оскільки позивач, незалежно від застережень, які містяться в договорі, має право на захист порушених, невизнаних чи оспорюваних прав чи інтересів у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір за позовну заяву у розмірі 1211,20 грн згідно квитанції ID: 6556-5093-3305-1608 від 30.04.2024, який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 12, 76-83, 89, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20.12.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та зареєстрований в реєстрі за № 29461 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованості у розмірі 8230 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (код за , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складений 25.10.2024.

Суддя С.В. Шевченко