ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8494/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Мицик Ю.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

встановив:

Позивач Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія «Еталон» звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Позовні вимоги мотивував тим, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 753/6302/23 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП. Судом у вказаній постанові встановлено, що 03.04.2023 о 15:16 год. за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 23-а, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Chevrolet Astro" д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого стався наїзд на припаркований автомобіль "Volkswagen Tiguan" д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, а отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Chevrolet Astro" д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги пункту 2.10(а) Правил дорожнього руху України, а отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП..

Між страхувальником ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу "Chevrolet Astro" д.н.з. НОМЕР_1 , підтвердженням чому є поліс № ЕР-209702273 від 27.06.2022 (строк дії полісу з 28.06.2022 по 27.06.2023).

Власник транспортного засобу "Volkswagen Tiguan" д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» із заявою про страхове відшкодування.

Згідно з страховим актом ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» № 980/01/50/2023/1 від 26.07.2023 сума виплаченого страхового відшкодування ОСОБА_2 склала 30542,96 грн., що підтверджується платіжним дорученням.

У зв`язку з тим, що після дорожньо-транспортної пригоди за його участю відповідач самовільно залишив місце пригоди, ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» має право подати регресний позов до ОСОБА_1 на підставі пункту в) підпункту 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з вимогою сплати виплаченого страхового відшкодування у сумі 30542,96 грн. Враховуючи наведене просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» у порядку регресу витрати, пов`язані з виплатою страхового відшкодування, у сумі 30542,96 грн. та судові витрати, які складаються із витрат на оплату судового збору в сумі 3028 грн. та витрат на оплату професійної правничої допомоги у сумі 10000 грн.

Ухвалою від 14.08.2024 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 2 ч. 7 с. 121 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 121 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Оцінюючи можливість розгляду справи за таких обставин, суд виходить з того, що відповідно до ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі - Конвенція) держава має позитивні зобов`язання перед людиною забезпечувати розгляд справи у розумний строк. Особа, яка звертається до суду, має законні очікування, що справу буде розглянуто. Поведінка відповідача не може стати на заваді обов`язку суду розглянути справу.

Зважаючи на те, що відповідача належним чином повідомлено про розгляд справи (за зареєстрованим місцем проживання), незалежно від того чи отримав відповідач адресовану йому кореспонденцію, суд вважає, що гарантії ст. 6 Конвенції щодо відповідача дотримано і справу може бути розглянуто по суті.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідачем відзив не подано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Як вбачається зі змісту ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між страхувальником ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме транспортного засобу "Chevrolet Astro" д.н.з. НОМЕР_1 , підтвердженням чому є поліс № ЕР-209702273 від 27.06.2022 (строк дії полісу з 28.06.2022 по 27.06.2023).

18.04.2023 до ПрАТ СК «Еталон» надійшла заява про виплату страхового відшкодування від потерпілої особи ОСОБА_2 , внаслідок ДТП, яке мало місце 03.04.2023.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дарницького районного суду міста Києва від 10.05.2023 у справі № 753/6302/23 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 122-4 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу в сумі 3400 грн. Судом встановлено, що 03.04.2023 о 15:16 год. за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 23-а, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Chevrolet Astro" д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого стався наїзд на припаркований автомобіль "Volkswagen Tiguan" д.н.з. НОМЕР_2 , чим порушив вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху України, а отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Chevrolet Astro" д.н.з. НОМЕР_1 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце ДТП, чим порушив вимоги пункту 2.10(а) Правил дорожнього руху України, а отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП..

Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з страховим актом ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» № 980/01/50/2023/1 сума виплаченого страхового відшкодування становить 30542,96 грн., які було перераховано ОСОБА_2 , що підтверджується платіжними інструкціями АТ КБ «Приватбанк» № 10423 від 01.08.2023, № 10387 від 28.07.2023, № 10331 від 26.07.2023.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо- транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.п в), п. 38.1.1, ч. 38.1, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо- транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Враховуючи наведене, позивач набув права регресної вимоги до відповідача, а відтак з винуватця дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 30542,96 грн., яке було виплачено ОСОБА_2 .

За таких обставин, позовні вимоги є правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За обставинами справи судом встановлено, що судові витрати по справі складаються з судового збору, що був сплачений позивачем в розмірі 3028 грн. за подання позову до суду, та витрат позивача на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.

Оскільки за наслідками розгляду справи по суті суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі, то понесені позивачем витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Позивач просив компенсувати йому за рахунок відповідача витрати з оплати правової допомоги адвоката в сумі 10 000 грн. На підтвердження розміру відповідних витрат стороною позивача було надано до суду договір про надання професійної правничої допомоги від 28.06.2023, укладений між ПАТ «СК «Еталон» та АО «Дісп`ютс» та додаткова угода №1 від 24.07.2023 до такого договору.

Сторона відповідача не подала заперечень проти обґрунтованості розміру витрат позивача на правову допомогу з підстав невідповідності розміру таких витрат критеріям співмірності та пропорційності.

Оцінюючи розмір заявлених стороною позивача вимог для компенсації витрат на правову допомогу суд звертає увагу на наступне.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц).

Ті самі критерії застосовує і Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015р.). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналіз змісту наданих стороною позивача доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з визначеного за домовленістю між позивачем та його представником фіксованого розміру гонорару адвоката за виконання будь-якої роботи, необхідної для досягнення очікуваного результату у справах з ціною позову від 20000 39999 грн.

В той же час суд бере до уваги, що в даному випадку представник позивача не брав участі в судових засіданнях, справу розглядалася в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Оцінюючи складність характеру спірних правовідносин, суд звертає увагу, що за своєю сутністю спірні правовідносини не є складними, а судова практика по такій категорії справ є усталеною і однотипною. Обсяг доказів в обґрунтування позовних вимог, який є необхідним для правильного вирішення спору та був поданий стороною позивача до суду, є незначним.

Отже, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, об`єктивно необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, суд доходить висновку, що заявлена позивачем сума в розмірі 10 000 грн. є необґрунтованою. При цьому суд вважає не співмірною заявлену до стягнення суму витрат на професійну правову допомогу позивача з реальним обсягом такої допомоги, часом, витраченим на надання таких послуг, критерію реальності таких витрат (обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду в суді, яка обмежується виключно консультаціями та складанням позовної заяви з додатками).

За таких обставин, беручи до уваги розмір ціни позову, складність справи, обсяг виконаних представником позивача робіт, докази на підтвердження понесених витрат, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат позивача на правову допомогу в межах суми 5 000 грн., оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, а також суму платежу, присуджену судом до стягнення з відповідача.

Також з відповідача на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 16, 19, 76- 79, 81, 82,1 33,1 37, 141, 211, 247, 258-259, 263-265, 273, 274, 279 - 281, 352, 354-355, ст. 11, 993, 1191 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» суму страхового відшкодування у розмірі 30 542,96 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Еталон», місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 33-Б, 2 під`їзд, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.12.2024.

СУДДЯ Ю.С. МИЦИК