Справа № 216/6127/23
Провадження 2/216/736/24
УХВАЛА

іменем України

(повний текст)

26 серпня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого, судді Чирського Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Смолдирева М.Є., представника позивача, адвоката Рясного В.Д., представника відповідача, адвоката Ямкового В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2023 року у зазначеній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

14.02.2024 року представником відповідача адвокатом Ямковим В.І. подано до суду клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов, про письмове опитування позивача, витребування доказів та повернення до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 березня 2024 року клопотання представника відповідача, адвоката Ямкового В.І. задоволено частково, постановлено повернутися при розгляді цивільної справи № 216/6127/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою до стадії підготовчого провадження; поновлено відповідачу ОСОБА_2 процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву; витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону.

20.03.2024 року представником відповідача адвокатом Ямковим В.І. подано до суду відзив на позов, в якому він, скориставшись своїм правом відповідно до ст.93 ЦПК України, поставив позивачу 10 питань в порядку письмового опитування учасника справи як свідка, що стосуються справжньої правової природи спірних правовідносин.

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2024 року за клопотанням представника відповідача адвоката Ямкового В.І. зобов`язано позивача ОСОБА_1 надати відповіді на запитання представника відповідача, поставлені у відзиві на позовну заяву від 19 березня 2024 року, у відповідності до вимог ст. 93 ЦПК України.

07.08.2024 року на електронну адресу суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів, згідно змісту якого останній просив суд витребувати:1) від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_2 ; 2) від Державної міграційної служби України: реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_2 , за яким останній отримував закордонний паспорт; а також серію та номер паспорту громадянина України та серію і номер закордонного паспорту; 3) від Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради - реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача ОСОБА_2 . В обґрунтування зазначено, що у позивача відсутня достовірна інформація щодо реєстраційного номеру облікової картки платника податків ОСОБА_2 , оскільки у борговій розписці зазначено один РНОКПП відповідача, а відзив на позов містить зовсім інший, що унеможливлює однозначно ідентифікувати особу відповідача у справі.

У судовому засіданні 26.08.2024 року представник позивача, адвокат Рясний В.Д. підтримав клопотання про витребування доказів, просив задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Представник відповідача, адвокат Ямковий В.І. заперечував щодо задоволення клопотання позивача.

Заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши клопотання про витребування доказів, суд дійшов висновку, що у задоволенні такого слід відмовити з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. 4 ст. 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч. 1 ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч. 4 ст. 127 ЦПК України одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Згідно ч. 2, 3 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Таким чином, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №5/452/06 та від 21.02.2019 у справі №911/4590/13.

В аспекті зазначеного, суд вважає за доцільне також звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що «при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення у справі «Walchli v. France», заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; «ТОВ «Фріда» проти України», заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.

У клопотанні, яке розглядається судом позивачем не ставитися питання про поновлення строку на подачу доказів.

Будь-яких доказів існування поважних причин, які б перешкодили позивачу реалізувати свої права у встановлений судом строк (для подання чи витребування доказів), суду не надано. Окрім того, сторона позивача не ставить перед судом питання про поновлення процесуального строку на подачу доказів.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що у задоволенні клопотання про витребування доказів слід відмовити, оскільки його подано з порушенням строків, визначених частиною другою статті 83 Цивільного процесуального кодексу України, та за відсутності підстав для поновлення пропущеного строку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-80, 81, 83- 84, 260, 261,ч.6 ст. 259 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою - залишити без задоволення, у зв`язку із його заявленням з пропуском встановленого строку на підставі ч.1 ст. 84 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 30 серпня 2024 року.

Суддя Г.М.Чирський