Провадження № 2/635/1137/2024
15 жовтня 2024 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Даниленко Т.П.,
за участі секретаря судового засідання Загайко Г.Я.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача.
ОСОБА_1 (далі- ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), в якому просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, номер правочину 2760768 (дата укладання договору 17.03.2008), який укладено між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений приватним нотаріусом Гаража Н.П.; звільнити позивача від сплати судового збору; стягнути з відповідача на користь позивача суму 901000 гривень згідно вище зазначеного договору купівлі-продажу.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що слідчим СВ ВП №3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області Машкіним М.О. в постанові про закриття кримінального провадження від 01.09.2021 вказано, що в ході досудового слідства по кримінальному провадженню, при допиті ОСОБА_2 , було встановлено, що гроші за будинок, при укладенні договору купівлі - продажу з батьком ОСОБА_4 , - ОСОБА_3 , якому згідно укладеного з ним договору купівлі - продажу будинку, повинна була передати 901 000 грн. одразу ж після підписання договору купівлі-продажу домоволодіння, але не передавала, пояснюючи це складним становищем в отриманні у банку грошей. Отриманий ОСОБА_2 кредит банку так і не повернула, за що банк, неправомірно конфіскував будинок, який згідно вимог чинного законодавства України фактично був і залишився у власністю ОСОБА_3 з причин невиконання умов договору купівлі - продажу ним будинку і не отриманням грошей за будинок. В зв`язку з тим, що строк досудового розслідування по цьому кримінальному провадженні, з кваліфікацією за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України, не представлявся можливим, а процесуальний керівник не погоджувався з перекваліфікацією цього злочину на ч.5 ст.190 КК України, слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження терміну досудового розслідування. Суд розглянувши звернення слідчого ОСОБА_5 і посилаючись на кваліфікацію злочину за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України, відмовив в задоволенні клопотання слідчого. Тому слідчий ОСОБА_5 01.09.2021 змушений був закрити кримінальне провадження, без притягнення ОСОБА_2 до встановленої законом відповідальності за ознаками ч.5 ст. 190 КК-України, з причин закінчення строку досудового слідства встановленого чинним КПК України. Під час досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 23.04.2018 року до ВП №3 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області надійшла заява в порядку ст.214 КПК України від ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що ОСОБА_2 шляхом обману заволоділа будинком її батька. В мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження від 01.09.2021 він вказує: «Так ОСОБА_2 17.03.2008 уклала договір з батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , повинна була передати йому 901 тисяч гривень. Одразу ж після угоди ОСОБА_2 отримала кредит в Ощадбанку, отримавши гроші у банку, вона так і не передала гроші, пояснюючи це складнощами в отриманні у банку грошей. На даний час отримані гроші ОСОБА_2 в банку так і не повернуті. 14.11.2023 між ОСОБА_4 (Первісним кредитором), яка діє на підставі ст. 41 Конституції України та Цивільного кодексу України, з однієї сторони, і ОСОБА_1 (Новим кредитором), діючи на підставі ст.ст. 512-519 Цивільного кодексу України, з іншої сторони було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого було передано право вимоги, що належать Первісному кредитору. За цим договором Новий кредитор одержав право замість Первинного кредитора від Боржника - ОСОБА_2 належного виконання всіх зобов`язань, які виникають з договору купівлі - продажу від 17.03.2008 житлового будинку за АДРЕСА_1 . У зв`язку із чим звернувся до суду з вказаним позовом.
Аргументи учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, в позовній заяві, а також в клопотанні просив суд розглядати справу за його відсутності та зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомила. Судова кореспонденція, що направлялась на адресу ОСОБА_2 , неодноразово поверталась до суду з відміткою пошти «адресат відстуній за вказаною адресою», у зв`язку з чим відповідач повідомлявся про час та місце проведення судового засідання шляхом розміщення відповідного оголошення на офіційному веб-сайті суду.
Відповідач відзиву на позов не надала, з будь-якими клопотаннями та заявами до суду не зверталася.
У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 129 Конституції України, однією з основних конституційних засад судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Розгляд справи протягом розумного строку гарантовано і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи, що судове засідання неодноразово відкладалось, відповідач не виявив наміру скористатись своїми процесуальними правами, в судові засідання не з`являвся, відзив на позовну заяву не надав, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило, беручи до уваги, що судом вичерпано всі можливі способи щодо повідомлення особи про час та місце розгляду справи, а також те, що судом явка відповідача обов`язковою не визнавалась, суд вважає за можливе розглянути позовну заяву за його відсутності.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Рух справи.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11.12.2023 позов залишено без руху.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.12.2023 провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28.06.2024 підготовче провадження закрито а призначено справу до судового розгляду.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
В ході досудового розслідування встановлено, що гроші за будинок, при укладенні договору купівлі - продажу 17.03.2008 з батьком ОСОБА_4 , - ОСОБА_3 , якому згідно укладеного з ним договору купівлі - продажу будинку, повинна була передати 901 000 грн. одразу ж після підписання договору купівлі-продажу домоволодіння, але не передавала, пояснюючи це складним становищем в отриманні у банку грошей.
Відповідно до договору відступлення права вимоги від 14.11.2023 ОСОБА_4 відступила право вимоги ОСОБА_1 згідно якого і було передано право вимоги, що належать Первісному кредитору і останній став кредитором за цим договором. За цим договором Новий кредитор одержав право замість Первинного кредитора від Боржника - ОСОБА_2 належного виконання всіх зобов`язань, які виникають з договору купівлі - продажу від 17.03.2008 житлового будинку за АДРЕСА_1 .
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 6 цього Кодекс у сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 статті 627 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 ЦК України).
Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч. 1. ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).
Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 статті 215 ЦК України). Спростування презумпції правомірності правочину є процесуальним обов`язком позивача.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (стаття 12 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 статті 77 ЦПК України).
Згідно із статтею 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частинами 1 та 2статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, позивач посилався на те, що оспорюваний договір укладений внаслідок помилки, обману його відповідачем та внаслідок тяжкої для нього обставини та на вкрай невигідних умовах, відтак повинен бути визнаний недійсним на підставах, передбачених, зокрема статтями 229, 230, 233 ЦК України.
Відповідно до ч. 1статті 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 19, 20постанови Пленуму Верховного Суду України №м 9 від 06.11.2009 за «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України) мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.
Дослідивши матеріали справи та докази на підтвердження позовних вимог, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним на підставі статті 229 ЦК України, оскільки позивачем не доведені та не підтверджені належними та допустимими доказами обставини, на які він посилається в обґрунтування своєї позиції, не доведений факт, що на момент укладення оспорюваного договору купівлі-продажу існували обставини, які зумовлюють визнання спірного договору недійсним, у зв`язку з чим зазначає про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, та відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст.12,81,141,247,263-265,280-283 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу - відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості, що не проголошуються:
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;
відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено та підписано 25.10.2024.
Суддя Т.П.Даниленко