Справа № 459/1382/24
Провадження № 2/459/352/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Кожушко І.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м.Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки,-

В С Т АН О В И В :

22.05.2024 позивачка звернулася у суд з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0061, площею 0.1165 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

В обґрунтування зазначила, що 02.06.1973 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 . ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно із заповітом, посвідченим ОСОБА_6 - приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області 16.07.2020 року за реєстром №1197, ОСОБА_5 заповів своєму синові ОСОБА_2 все майно, що знаходиться в індивідуальному банківському сейфі в АТ «Ощадбанк».

Крім того, за життя ОСОБА_5 , належав будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого ОСОБА_7 , нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори, 29 грудня 1977 року за реєстром № 6487. Крім того, на підставі рішення Гірницької Селищної ради від 30.10.2007 року №74, VII-а сесія 5 -го скликання ОСОБА_5 належала на праві власності земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0061, площею 0.1165 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. ОСОБА_5 набув право власності на вказаний будинок та земельну ділянку під час перебування з нею у шлюбі.

19.10.2023 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Франгуловою Л.О. посвідчено, що ОСОБА_1 є тим з подружжя, яка пережила чоловіка ОСОБА_5 та їй належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці посвідчується цим свідоцтвом, складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять шість), що належав спадкодавцю на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, акту про прийняття житлового будинку в експлуатацію від 23.01.1989 року.

Однак, постановою приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Франгуловою Л.О. від 19.10.2023 року №111/02-14 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після смерті одного з подружжя - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку надану йому для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1165 га в АДРЕСА_1 . У постанові вказано, що згідно з ст.ст. 57, 61 СК України, зважаючи, що ця земельна ділянка була приватизована, тобто безоплатно придбана ним із земель державної або комунальної власності на своє ім`я, таке майно не належить до об`єктів права спільної сумісної власності.

Таким чином, до спадкової маси після смерті ОСОБА_5 , належить, зокрема, 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та ціла земельна ділянка кадастровий номер :03:002:0061, площею 0.1165 га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

У зв`язку із наведеним, просить позов задовольнити.

Ухвалою судді від 29.05.2024 у справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 17.06.2024 з повідомленням сторін. Витребувано в порядку ст.84 ЦПК України у приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Франгулової Л.О. копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою від 17.06.2024 року клопотання позивача про залучення співвідповідача задоволено, залучено до участі у справі №459/1382/24 в якості співвідповідача ОСОБА_4 . Підготовче судове засідання відкладено на 01.07.2024 та востаннє на 30.07.2024.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, представник позивача вказав, що підтримує позовні вимоги. Відповідачі зазначили, що визнають наявність у власності Позивача 1/2 частки спірного будинку, який вона набула після смерті їх батька, незважаючи на наявність заповіту, яким їх батько заповів належну йому земельну ділянку своїм дітям, Відповідачі вказали, що не заперечують щодо задоволення позову.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

Позивач та ОСОБА_5 з 02.06.1973 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 .

Відповідо до копії свідоцтва про укладення шлюбу, 25.09.1993 року ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 , прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_10 ».

ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_3 .

Відповідо до копії свідоцтва про одруження, 28.10.2000 ОСОБА_11 зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , прізвище дружини після одруження « ОСОБА_13 ».

ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьками є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_4 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_5 .

Згідно із копією дубліката заповіту від 16.07.2020 року, посвідченого Заєць В.М., приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за №1196, ОСОБА_5 заповів належну йому на праві власності частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки, що за адресою: АДРЕСА_1 : ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_2 , в рівних частках кожному.

ОСОБА_14 звернулася до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Франгулової Л.О. із заявою від 02.08.2023 року, у якій вказала, що22.12.2022 року помер її батько ОСОБА_5 , який на її ім`я склав заповіт, спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5 та яка була заповідана їй, вона приймає, що підтверджується копією відповідної заяви.

ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Франгулової Л.О. із заявою від 02.08.2023 року, у якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , який на її ім`я склав заповіт, спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5 та яка була заповідана їй, вона приймає, що підтверджується копією відповідної заяви.

ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Франгулової Л.О. із заявою від 02.08.2023 року, у якій вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_5 , який на його ім`я склав заповіт, спадщину, що залишилася після смерті ОСОБА_5 та яка була заповідана йому, він приймає, що підтверджується копією відповідної заяви.

ОСОБА_5 належав будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого ОСОБА_7 , нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори, 29 грудня 1977 року за реєстром № 6487 (дублікат видано ОСОБА_15 , державним нотаріусом Львівського державного нотаріального архіву, 13 жовтня 2023 року в реєстрі за №303) та на підставі акту про прийняття житлового будинку в експлуатацію від 23.01.1989 року, затвердженого рішення виконкому Гірницької селищної ради від 24.02.1989 року за №18 та зареєстрованого в Червоноградському міському бюро технічної інвентаризації 18.04.1989 року у книзі №2 за №226, що підтверджується копією дубліката вказаного договору, акта, копією довідки від 15.08.2023 року №3590 та копією архівного витяга від 15.09.2023 року №731.

Відповідно до копії Державного акта на право власності на земельну ділянку Серії ЯД №526011, на підставі рішення Гірницької селищної ради від 30.10.2007 року №74, VII-а сесія 5 го скликання ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0.1165 га у межах згідно з планом, кадастровий номер :03:002:0061, за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

19.10.2023 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Франгулової Л.О. із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя після смерті чоловіка ОСОБА_5 , що підтверджується копією вказаної заяви.

19.10.2023 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Франгуловою Л.О. видано ОСОБА_1 свідоцтво про право власності, яким посвідчено, що Позивач є тим з подружжя, яка пережила чоловіка ОСОБА_5 та їй належить 1/2 частка у праві спільної сумісної власності на майно набуте подружжям за час шлюбу. Спільне сумісне майно подружжя, право власності на яке в указаній частці послідчується цим свідоцтвом, складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (тридцять шість), що належав спадкодавцю на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку, посвідченого ОСОБА_7 , нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори, 29 грудня 1977 року за реєстром №6487 (дублікат видано ОСОБА_15 , державним нотаріусом Львівського державного нотаріального архіву, 13 жовтня 2023 року за реєстром №303), акту про прийняття житлового будинку в експлуатацію від 23.01.1989 року, затвердженого рішенням виконкому Гірницької селищної ради від 24.02.1989 року за №18 та зареєстрованого в Червоноградському міжміському бюро технічної інвентаризації 18.04.1989 року в книзі №2 за №226.

19.10.2023 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Франгуловою Л.О. видано позивачу Витяг з Державного реєстру речових прав №351026911, відповідно до якого за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією вказаного витяга.

Постановою приватного нотаріуса Червоноградського міського нотаріального округу Львівської області Франгулової Л.О. від 19.10.2023 року №111/02-14 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя після смерті одного з подружжя - ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , на земельну ділянку надану йому для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1165га, кадастровий номер :03:002:0061, в АДРЕСА_1 . У постанові вказано, що згідно з ст.ст. 57, 61 СК України, зважаючи, що ця земельна ділянка була приватизована, тобто безоплатно придбана ним із земель державної або комунальної власності на своє ім?я, таке майно не належить до об?єктів права спільної сумісної власності.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 набув право власності на вказаний будинок та земельну ділянку під час перебування у шлюбі із Позивачем, однак спірна земельна ділянка набута ОСОБА_5 у приватну власність шляхом безоплатного придбання із земель державної або комунальної власності.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті(стаття 1223 ЦК України).

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України (п.5, ч.1 ст.57 СК України).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно зі статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтями 34, 71 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Після смерті одно із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.

Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 квітня 2020 року в справі № 130/2319/17-ц.

Відповідно до роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року № 7 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною першою статті 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною четвертою статті 120 ЗК України визначено, що при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Отже, аналіз вказаних норм права свідчить про те, що перехід права власності на земельну ділянку відбувається одночасно з переходом права на об`єкт нерухомості, що відповідає принципу «superficiessolocedit» - збудоване на землі слідує за нею.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку в разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлі чи споруди, або їх частини стає власником відповідної земельної ділянки, або її частини на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості.

Отже, спірна земельна ділянка була набута спадкодавцем ОСОБА_5 у приватну власність шляхом приватизації, тобто безоплатно придбана ним із земель державної або комунальної власності, однак на даній земельній ділянці знаходиться будинок, 1/2 частка якого належить Позивачу, а тому до останньої, як учасника спільної часткової власності на будинок, перейшло право власності на 1/2 частку земельної ділянки, тобто у розмі річастки права власності на будинок, згідно вимог статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

Такі правові висновки викладено Верховним Судом у постановах від 03 лютого 2021 року у справі № 630/637/17 (провадження № 61-9808св18) та від 21 березня 2018 року у справі № 686/9580/16 (провадження № 61-3478св18), у яких йдеться про те, що земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земельному фонді. Разом з тим, при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться».

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачам відомі та зрозумілі.

При таких обставинах суд дійшов висновку, що позивач, як учасник спільної сумісної власності на будинок, набула і право власності на земельну ділянку пропорційно розміру її частки у спільній сумісній власності на вказаний будинок, що є підставою для задоволення позовних вимог.

Враховуючи визнання відповідачами позову в повному обсязі, беручи до уваги задоволення позову, суд, керуючись вимогами ч.1 ст.142, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України дійшов висновку, що з відповідачів в користь позивачки слід стягнути 50% судового збору (по 161, 49 грн з кожного) та повернути позивачці з державного бюджету 50% сплаченого судового збору (484, 48 грн).

Керуючись ст.ст. 2, 141, 200, 206, 259, 264-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) право власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :03:002:0061, площею 0.1165 га за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у користь ОСОБА_1 50% сплаченого судового збору у розмірі 161 (сто шістдесят один) грн. 49 коп. з кожного.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50% сплаченого судового збору у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн. 48 коп.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 серпня 2024 року.

Суддя: Н. Я. Отчак