Провадження №2/748/691/24
Єдиний унікальний № 748/2622/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" листопада 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Кухти В.О.

при секретарі Крошці І.С.

за участю:

представника позивача адвоката Крачок О.В.

представника відповідача адвоката Підмогильної Я.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор Олександр Володимирович, про визнання недійсними договорів дарування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просить: в якій позивач просить: 1) визнати недійсним договір дарування садового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , від 27.12.2019 р. (далі договір), зареєстрованого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором Олександром Володимировичем, зареєстрований у реєстрі під № 7595; 2) визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0513 га ( кадастровий номер: :07:000:3065) від 27.12.2019 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором Олександром Володимировичем, зареєстрований в реєстрі під № 7596; 3) визнати недійсним договір дарування земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0501 га (кадастровий номер: :06:000:7341) від 27.12.2019 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором Олександром Володимировичем, зареєстрований в реєстрі під № 7597. В обгрунтування позову зазначає, що спірні договори укладалися між її батьком ОСОБА_3 та відповідачкою. Під час укладання спірних договорів мати позивачки ОСОБА_4 надавала (підписувала) згоду на їх укладання, оскільки спірне майно перебувало у спільній сумісній власності подружжя. В цей же день 27.12.2019 ОСОБА_4 склала заповіт який був посвідчений цим же приватним нотаріусом, що і спірні договори. За постановою Чернігівського апеляційного суду цей заповіт був визнаний недійсним, оскільки при складанні заповіту ОСОБА_4 через власний психічний, фізичний та емоційний стан не усвідомлювала значення своїх дій. У зв`язку з цим позивачка вважає, що і при наданні згоди на укладання спірних договорів дарування її мати ОСОБА_4 через власний психічний та емоційний стан, не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Ухвалою суду від 06.06.2024 задоволено заяву позивачки про вжиття заходів забезпечення позову та заборонено вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на спірне нерухоме майно.

Ухвалою від 10.06.2024 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання на 02.07.2024.

В подальшому підготовче судове засідання відкладено на 22.07.2024, а потім на 03.09.2024 у зв`язку з неявкою відповідачки.

Відзив від представниці відповідачки надійшов 24.07.2024. У ньому представниця відповідачки заперечила проти позову, оскільки згода дружини дарувальника на відчуження майна була надана письмова та посвідчена нотаріально. Земельна ділянка, з кадастровим номером :07:000:3065, яка була предметом договору дарування, знаходилася в особистій власності дарувальника, оскільки була набута ним внаслідок безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. За нормами статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень. Тому вважає, що укладення одним з подружжя договору розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд встановить, що третя особа (контрагент за таким договором) діяла недобросовісно, зокрема знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя. Сторони оспорюваних правочинів діяли добросовісно з метою настання правових наслідків обумовлених змістом правочинів, сторонами було дотримано всі вимоги чинного законодавства, договори укладено у належній формі та посвідчено нотаріально, сторони під час укладання правочинів дійшли до згоди по всіх істотних умовах, укладенням цих правочинів права третіх осіб не порушено, визначені законом підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Третя особа приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О.В. справу просив розглянути без його участі та при розгляді справи врахувати, що визначаючи обсяг цивільної дієздатності сторін, при посвідченні договору дарування, сумнівів у обмеженні їх дієздатності не виникало, всі учасники правочину вели себе адекватно та стверджували, що укладають договір за їх доброю волею, без будь-яких погроз, примусу чи насильства, як фізичного, так і морального, та діють добровільно. Підстав для відмови у посвідчені договору не було.

03.09.2024 ухвалою суду підготовче провадження було закрите, судове засідання для розгляду справи по суті було призначене на 30.09.2024. В зазначену дату засідання було відкладено через неявку відповідачки та її представника на 24.10.2024, а потім на 14.11.2024 у зв`язку з перебуванням головуючого у відрядженні.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві, а щодо відзиву представника відповідачки пояснив, що оскільки на земельній ділянці з кадастровим номером: :07:000:3065 знаходиться садовий будинок, який перебував у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , то в силу вимог ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України ця земельна ділянка також знаходилася в їх спільній сумісній власності. Правові позиції на які послалася представниця відповідачки не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, оскільки стосуються договорів про розпорядження спільним сумісним майном без згоди другого з подружжя, а в даному випадку мало місце надання згоди особою, яка не розуміла значення своїх дій.

Представниця відповідачки в судовому засіданні заперечила щодо позовних вимог пославшись на обставини викладені у відзиві.

Заслухавши учасників, дослідивши обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За договорами дарування земельних ділянок та садового будинку від 27.12.2019 ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 садовий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , від 27.12.2019 р. (далі договір); земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0513 га (кадастровий номер: :07:000:3065); земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0501 га (кадастровий номер: :06:000:7341) (а.с.34, 38). Зазначені договори були посвідчені приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором Олександром Володимировичем.

За умовами цих договорів зазначені садовий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки належали дарувальнику, тобто ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності подружжя, та відчужувалися ним з письмових, нотаріально посвідчених заяви про згоду на укладання цих договорів його дружини.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.39) дружиною ОСОБА_3 була ОСОБА_4 .

В день укладення спірних договорів 27.12.2019 ОСОБА_4 склала заповіт (а.с.13) посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором Олександром Володимировичем.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 04.10.2022 (а.с. 23-29) позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання цього заповіту недійсним було задоволено. Заповіт було визнано недійсним, оскільки за висновком судово-психіатричного експерта №214 від 25.05.2021 (а.с. 57-60) ОСОБА_4 у зв`язку з стійким психічним розладом в формі параноїдної шизофренії у момент підписання заповіту 27.12.2019 не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

За нормами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Представник позивачки недійсність оспорюваних договорів обґрунтовує тим, що під час їх укладання ОСОБА_4 при наданні письмових згод не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. На підтвердження цього він посилається на вищезазначений висновок судово-психіатричного експерта №214 від 25.05.2021.

Разом з цим, цей висновок був виконаний на підставі ухвали Деснянського районного суду м.Чернігова від 28.01.2021 у іншій справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання недійсним заповіту. Тому в даному проваджені даний доказ не може вважатися висновком експерта в розумінні ст.102 ЦПК України.

Оцінюючи зазначений висновок, як письмовий доказ, слід зазначити, що сам висновок стосується моменту підписання заповіту 27.12.2019 ОСОБА_4 . І хоча в цей же день і у цього ж приватного нотаріуса Терешенко В.К. підписували згоди на укладення спірних договорів її чоловіком ОСОБА_3 суд не може екстраполювати результати цієї експертизи на інші дії вчинені ОСОБА_4 в цей же день.

Таким чином висновок судово-психіатричного експерта №214 від 25.05.2021 є неналежним доказом у даній справі, оскільки не стосується надання згоди ОСОБА_4 на укладення спірних договорів дарування.

Клопотань про призначення експертизи під час розгляду даної справи не надходило.

Отже, відсутні докази того, що при наданні згоди на укладання спірних договорів дарування ОСОБА_4 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Враховуючи, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, то заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, як того вимагає ч.9 ст. 158 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 81, 158, 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ), третя особа: Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор Олександр Володимирович (місцезнаходження м.Чернігів, вул.Гетьмана Полуботка, 5/17), про визнання недійсними договорів дарування відмовити в повному обсязі.

Заходи забезпечення позову у виді заборони вчинення будь-яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) права власності на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на право власності, а саме: садового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки на якій знаходиться будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0513 га (кадастровий номер: :07:000:3065) земельної ділянки 140, площею 0,0501 га (кадастровий номер: :06:000:7341), вжиті на підставі ухвали Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06.06.2024, після набрання рішенням законної сили - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.11.2024.

Суддя В.О.Кухта