Справа № 559/1841/24
Провадження № 2/559/607/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Ралець Р.В.,

секретаря судового засідання Рижко С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубно справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_1 посилається на те, що з відповідачкою ОСОБА_2 перебував у цивільному шлюбі. Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Він самостійно займається вихованням та утриманням дитини, належним чином виконує свої батьківські обов`язки відносно сина. Мати дитини своїх материнських обов`язків не виконує, її фактичне місце перебування не відоме, до дитини вона не приїжджає, не телефонує, дитиною не цікавиться, коштів на утримання дитини не надає. Відповідачка є працездатною, фізично здоровою, а тому має можливість надавати кошти на утримання дитини.

Зважаючи на це, вважає, що є всі підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову і до досягнення сином повноліття.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 31.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, з підстав зазначених у позові, який просив задовольнити. Зазначив, що відповідачка сином не цікавиться, проживає в різних місцях. Доглядом, вихованням та утриманням дитини займається він.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що дійсно дитина проживає з батьком і вона з дитиною бачиться рідко. Аліменти платити не згідна, оскільки вважає, що вони будуть іти не на потреби дитини, а на потреби батька, який ніде не працює. Також пояснила, що вона не працює, отримує соціальну допомогу на дитину у розмірі 800 грн., на які купує продукти та речі, які передає дитині. Просила відмовити у задоволенні позову.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Заслухавши учасників та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьками зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 3).

Як свідчить довідка про склад сім`ї №141 від 15.03.2024, видана Мирогощанською сільською радою Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 . До складу його сім`ї (зареєстрованих) входять: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та батько ОСОБА_4 (а.с. 7).

Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженого рішенням Мирогощанської сільської ради Дубенського району Рівненської області №751 від 29.02.2024, враховуючи факт ухилення від виконання батьківських обов`язків мамою ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважають доцільним визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 , який сумлінно виконує батьківські обов`язки, належним чином виховує та утримує дитину (а.с. 4-6).

IV. Норми права, які застосував суд.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

V. Мотивована оцінка і висновки суду

Малолітний ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком та перебуває на його утриманні, мати дитини належної матеріальної допомоги на його утримання не надає. Тому, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вказаний розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку та потреб дитини. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141 ЦПК України 1211 гривень 20 копійок судового збору в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 137, 141, 258, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 180-185 СК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 27 травня 2024 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (в особі Державної судової адміністрації України) 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02.08.2024.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідачі: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Суддя: