Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6139/23
Провадження №: 2/332/454/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Петракей Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

ВСТАНОВИВ:

20.10.2023 року позивач Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, який діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовною заявою до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позов мотивовано тим, що відповідач є матір`ю малолітніх доньок ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Реєстрація народження дітей була здійснена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. У зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дітей, малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відібрано від матері ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 17.11.2021 року № 435р «Про негайне відібрання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 » та влаштовано до КНП «Міська дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради. 02.12.2021 ОСОБА_1 було влаштовано до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР, а з 06.03.2023 дитину разом з іншими дітьми центру евакуйовано до Польщі, де малолітня перебуває до цього часу на повному державному забезпеченні. 15.12.2021 року ОСОБА_2 було влаштовано до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР, а з 04.04.2022 року дитину разом з іншими дітьми евакуйовано до Львівської області, Стрийського району, смт. Журавно, де малолітня перебуває до цього часу на повному державному забезпеченні. Заочним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22.09.2022 року малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрано від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав. Відповідно до рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради № 526/34 та № 526/35 від 22.12.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що полягає у наступному.

За час перебування малолітньої ОСОБА_1 у закладі матір жодного разу не зверталася до адміністрації центру з питання повернення доньки, не цікавилася її станом здоров`я, навчанням, не допомагала доньці матеріально, не надсилала їй посилок, ні одягу, ні взуття, ні канцтоварів, ні солодощів. Сама ОСОБА_4 не має бажання повертатися до матері, має бажання мешкати з ОСОБА_5 (тітка матері), яка мешкає за кордоном та неодноразово провідувала дитину у центрі, підтримує малолітню матеріально.

За час перебування малолітньої ОСОБА_2 у будинку дитини ані матір, ані родичі її не відвідували, станом здоров`я, умовами виховання, утримання не цікавилися. Письмових та усних запитів не надходило, матеріально матір дитину не підтримує. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх доньок ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 09.01.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, і призначено підготовче засідання на 18.03.2024 року.

Згідно відзиву на позовну заяву поданого до суду 28.03.2024 року представником відповідача адвокатом Скіпенко Д.О. відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог наступним.

Обставини, зазначені уповноваженими службами на момент прийняття уповноваженими службами про відібрання дітей дійсно мали місце та були викликані післяродовою депресією після народження Курис Неоніли. Проте, з метою повернення дітей відповідач змінила спосіб та місце проживання. З метою налагодження спілкування з дітьми відповідач переїхала до Республіки Польща, де має змогу відвідувати доньку ОСОБА_4 . Щодо обставин викладених Органом опіки та піклування в позовній заяві та доданих до неї документах, то такі не відповідають дійсності, зокрема щодо комунікації із посадовими особами Органу опіки та піклування, виконання вказівок посадових осіб даного органу та вчинення відповідних дій, спрямованих на повернення дітей. Так, з моменту відібрання у відповідача дітей вона постійно контактувала з представником Органу опіки та піклування в місті Запоріжжі, який займалася її справою, з яким вона спілкувалася телефоном і переписувалася в месенджерах, та керівником даного органу для отримання психологічної допомоги від депресії, яка направила відповідачку до реабілітаційного центру Бердянська , де замість лікування відповідачці запропонували продати квартиру та передати частину свого майна Богу (тобто церкві). Окрім іншого, за наявною у ОСОБА_3 інформацією, керівництвом КЗ «Запорізький обласний центр соціально - психологічної реабілітації дітей» ЗОР до вихованців закладу застосовуються методи фізичного і психологічного впливу, мобінгу та булінгу керівництвом, тобто замість умов для повного і гармонійного розвитку і ОСОБА_1 створені умови для спроб суїциду.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2024 року підготовче провадження закрито, призначено судовий розгляд на 15.11.2024 року. У зв`язку із перебуванням судді у нарадчій кімнаті судовий розгляд відкладено на 19.11.2024 року.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, надала суду пояснення аналогічним які вкзані у позовній заяві.

Відповідач у судовому засіданні пояснила, що обставини відібрання дітей у 2021 року вона не оспорює, несе повну відповідальність за дії вчиненні у 2021 року в яких щиро розкаюється. Так, з моменту відібрання дітей відповідач неодноразово контактувала з Органом опіки та піклування в місті Запоріжжя, а саме з ОСОБА_8 , яка й займалася її справою. Вони спілкувалися телефоном і переписувалися в месенджерах. Коли доньки перебували у 5-й міській лікарні, відповідач зі своєю мамою туди приїжджали. Привозили Неонілі памперси, цукерки, фрукти, одяг. Відповідач не знала, що вона з дітьми повинні були відзначатись у лікарні про відвідання, що призвело до того, що її відвідування дітей не були зафіксовані.

Через депресію за рекомендацією начальника Органу опіки та піклування відповідач поїхала до реабілітаційного центру у місто Бердянськ Запорізької області, однак через неотримання належної там допомоги повернулась додому у місто Запоріжжя, де відвідала у реабілітаційному центрі старшу доньку ОСОБА_4 . За три місяці із грудня 2021 по березень 2022 року вона відвідувала ОСОБА_4 5 разів. 2 рази відповідачу виводили доньку до воріт, а три рази вона бачила дитину через вікно. Мати відповідача купила онучці телефон, щоб був зв`язок з дитиною, але спілкуватися було тяжко, тому що телефон часто був розряджений або ОСОБА_4 не могла говорити. Свої контактні телефони вихователі відмовлялися давати.

Через повномасштабне вторгнення рф на територію України дітей евакуювали в різні заклади.

Поки ОСОБА_4 була у м. Запоріжжі відповідач її відвідувала. Однак, згодом дитячий будинок, де перебувала ОСОБА_4 евакуювали до Республіки Польща, інформацією куди саме дитину увезли відповідач не володіла. Проте, через деякий час тітка відповідача, яка проживає у США розшукала ОСОБА_4 і організувала багаторазову фінансову допомогу всьому дитячому будинку через американський благодійний фонд "Nova Ukraine", а також пожертвування від церкви і просто її друзів, які відгукнулися на заклик про допомогу дітям.

Разом із цим, двоюрідна сестра відповідача та її друг ОСОБА_9 поїхали відвідати ОСОБА_4 у квітні 2022 року. Провели там близько двох тижнів. Привезли туди подарунки. Загальна сума допомоги яку надавали двоюрідна сестра відповідача та її друг дитячому будинку перевищує 50,000 доларів США. Через той самий фонд "Nova Ukraine" була надана допомога і дитячому будинку « Сонечко », де перебуває молодша донька Неоніла. Знаючи про те, що у дітей є все і сім`я відповідача бере активну участь у фінансовій допомозі обом дитячим будинкам, у відповідача не було необхідності спрямовувати Ангелині канцелярські товари і все інше.

18.10.2022 року щоб бути ближчими до дітей та подалі від військових дій відповідач поїхала на західну Україну у м. Болехів. Про переїзд із міста Запоріжжя на Західну Україну відповідач повідомила представника Органу опіки та піклування, в якості підтвердження надіслала відповідну довідку, і повідомила її про пошук роботи і намір забрати дітей. У липні 2023 року представник Органу опіки та піклування попросила відповідача з`явитися до Органу опіки та піклування і у той час коли прийшла комісія на адресу у м. Запоріжжі, їм ніхто не відкрив, у зв`язку із тим, що за цією адресою ніхто не проживав.

З метою розшуку доньки ОСОБА_12 відповідач об`їхала всі будинки малюка Івано-Франківської та Львівської областей, сподіваючись її знайти. Через тижнів два-три мама відповідача нарешті дізналася де знаходиться Ніла і відповідач поїхала туди, однак її не пустили.

15.10.2023 року на адресу проживання відповідача приходила служба (управління) у справах дітей Житомирської міської ради, яка за результатами обстеження житла повідомила про задовільні умови проживання. Про дитячі речі та іграшки ніхто навіть не казав, хоча це все в квартирі було, просто було прибрано, бо в квартирі не було дітей. Щодо надання відповідачем договору про оренду квартири відповідач зазначила, що це поки не є можливим, оскільки господар квартири перебував у зоні бойових дій. Згодом, відповідачу зателефонувала представник Органу опіки та піклування і повідомила про те, що в найближчий час буде подано до суду позовну заяву до відповідача про позбавлення батьківських прав та попросила відповідача приїхати до Запоріжжя на зустріч. Відповідач приїхала до Органу опіки та піклування, де їй сказали написати відмову від дітей тоді жодного суду не буде. Відповідач відмовилася підписувати відмову від дітей.

У кінці лютого 2024 відповідач приїхала до Республіки Польщі, зареєструвалася як належить українським переселенцям, оформила право на роботу і за першої ж нагоди поспішила до ОСОБА_4 .

На першу зустріч із донькою відповідач поїхала зі своєю двоюрідною сестрою ОСОБА_13 , яка вже 4 роки живе та працює у Республіці Польща. У заклад де живуть діти, вони зайшли без проблем. На поверсі нікого з дорослих не було. Відповідач впізнала хлопчика ОСОБА_14 , з яким в телефонному режимі її познайомила її донька ОСОБА_4 . У відповідача було кілька хвилин побути наодинці з ОСОБА_4 , і в цей час вона попрохала зняти їх зустріч на відео. В цей час прийшли працівники інтернату та запитали хто вони і чому тут знаходяться, хто їх пропустив. Ольга Кучер - директор закладу із психологом підійшла пізніше. Спершу запитала їх документи. Потім почала говорити, що відповідач не має права там перебувати, тому що відповідача позбавили батьківських прав. Відповідач відповіла, що батьківських прав вона ще не позбавлена, а дітей забрали без позбавлення прав. Потім ОСОБА_16 вже почала говорити що вони приїхали пізно без попередження. Працівники інтернату в присутності двох вихователів дозволили 30 хвилин поспілкуватися з відповідачу із донькою. ОСОБА_4 , просила на вушко відповідачу забрати її звідти. Відповідач запитала, чи хоче вона поїхати на що дитина відповіла, що дуже хоче. При спілкуванні із донькою відповідач помітила що на щоці був невеликий синець зі свіжою подряпиною. З вух зірвані сережки і на вушках рани із запеклою кров`ю. Поговорити з донькою нормально не вийшло через те, що на думку відповідача дитина залякана. 26 березня 2024 року у супроводі польського та українського адвокатів відповідач поїхала знову до ОСОБА_4 , з метою домовитися про графік відвідувань дитини оскільки вона офіційно працює в Польщі з п`ятиденним робочим графіком, має кошти.. У подальшому зустрічам з дитиною їй перешкоджали працівники інтернату. Відповідач просила не позбавляти її батьківських прав відносно її доньок, яких вона дуже любить визнаючи провину у помилках, які скоїла по відношенню до них, однак має велике бажання забрати дітей і проживати із ними будучи для них люблячою та турботливою матір`ю.

Представник відповідача - адвокат Скіпенко Д.О. просив у задоволені позовних вимог відмовити з огляду на необґрунтованість.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази у справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, переглянувши відеозапис та світлини долучені до матеріалів справи за клопотанням відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості про батька внесені в порядку ст. 135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.11-14, т. 1). Також, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відомості про батька внесені в порядку ст. 135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.15-17, т. 1).

На підставі розпорядження голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 17.11.2021 року № 435р «Про негайне відібрання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 » ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 було відібрано від матері ОСОБА_3 . та влаштовано до КНП «Міська дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради (а.с.18 т.1). Заочним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22.09.2022 року малолітніх ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відібрано від матері ОСОБА_3 без позбавлення її батьківських прав (а.с.19-20 т. 1).

Відповідно до рішень виконавчого комітету Запорізької міської ради № 526/34 та № 526/35 від 22.12.2022 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.21-22 т.1).

Згідно інформації за вих. № 195/03-03 від 02.02.2023 року наданої Запорізьким міським центром соціальних служб ЗМР , 02.12.2021 ОСОБА_1 було влаштовано до КЗ «Запорізький обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» ЗОР та 15.12.2021 року Курис Неонілу було влаштовано до КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР (а.с.23) у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України ОСОБА_2 разом з іншими вихованцями евакуйовано до Львівської області, Стрийського району, смт. Журавно, що підтверджується наданою інформацією за вих. № 0678 від 02.10.2023 року КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» Запорізької обласної ради (а.с.31 т. 1).

Згідно інформації за вих. № 3535/03-03 від 23.11.2021 року наданої Запорізьким міським центром соціальних служб ЗМР встановлено, що 17.11.2021 року спеціалістами відділу соціальної роботи по Заводському району ЗМЦСС спільно із С(у)СД по Заводському району та поліцією було здійснено вихід до родини ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з метою здійснення оцінки потреб родини. Комісія заходила в квартиру разом з матір`ю і старшою дитиною які прийшли зі школи після навчальних занять. На час відсутності матері, молодша дитина перебувала вдома сама, в одній із кімнат поряд із грудою швидко займистого сміття стояв ввімкнений обігрівач, на кухні був ввімкнений газ, в помешканні було дуже жарко та тяжко дихати. Зі слів матері вона ввімкнула обігрівач та газ через те, що в квартирі було холодно, дитину вона залишила тому, що пішла забрати старшу дитину зі школи.

Родина мешкає в двокімнатній квартирі, де порушено санітарно-гігієнічні норми: брудно, речі невпорядковані, наявні таргани, всюди були недопалки від цигарок, на підлозі випорожнення домашніх тварин (кішки та собаки), взуття прилипало до підлоги. Відсутні запаси продуктів харчування та приготована їжа. У дітей наявні: диван та дитяче ліжечко (які завалені речами), іграшки в мінімальній кількості, одяг та пелюшки були брудні, відсутні: канцелярське приладдя, засоби особистої гігієни, чистий одяг, постільна білизна. Зовнішній вигляд дітей незадовільний (брудні одяг та волосся, шкіра синюшного відтінку, у старшої дитини губи синього кольору та погана орієнтація у просторі. В бесіді зі спеціалістом Центру, старша дитина ОСОБА_4 розповіла, що часто буває голодна через те, що мати не готує, бабуся приносить їм їжу. ОСОБА_3 повідомила, що у неї депресія, тому вона не може навести порядок в квартирі та готувати їжу. В бесіді зі спеціалістом поводила себе неадекватно, а саме: будь-яке питання спеціаліста викликало у неї сльози, які змінювалися посмішкою. Комісією виявлено, що помешкання не придатне для проживання дітей. Тому у зв`язку з загрозою життю та здоров`ю дітей їх було вилучено та направлено до КНП «Міська дитяча лікарні № 5» ЗМР для обстеження та лікування. Родину взято на облік Центру як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах. З матір`ю проведено виховні бесіди щодо неналежного виконання батьківських обов`язків, підвищення виховного потенціалу в родині, створення належних санітарно-гігієнічних умов для проживання дітей, ведення здорового способу життя. ОСОБА_3 рекомендовано звернутися до КУ «Обласна психіатрична лікарня» щодо проходження обстеження та подальшого лікування за потребою (а.с.25, 25- зворот. т.1).

У вересні 2023 року стало відомо, що матір ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Відділом по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було надіслано листи до служби у справах дітей Житомирської міської ради та Житомирського міського центру соціальних служб з метою обстеження умов проживання матері та з`ясування її думки щодо позбавлення її батьківських прав.

15.09.2023 року фахівці Житомирського міського центру соціальних служб Житомирської міської ради здійснили оцінку потреб ОСОБА_3 , яка є матір`ю малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, було встановлено, що ОСОБА_3 проживає в орендованій трикімнатній квартирі, стан помешкання задовільний. Житло орендував військовослужбовець, який назвав себе ОСОБА_17 , 1982р.н, Договір оренди не складався, терміну оренди чоловік не зміг повідомити. Він відмовився назватись співмешканцем ОСОБА_3 , сказав, що це «просто дружба», яка виникла в травні 2023 року.

Дитячих речей, ліжок, іграшок, підготовленого місця для гри і дозвілля вдома виявлено не було. ОСОБА_3 повідомила, що давно не бачила дітей, але планує поїхати до них. На даний час вона не працює, не має власних коштів на поїздку в Запоріжжя, влітку втратила паспорт, не вжила заходів для відновлення документа. Як з`ясувалось, не володіє повного інформацією про чоловіка, який живе в квартирі. З ОСОБА_3 проведена профілактично-роз`яснювальна робота щодо необхідності ведення здорового способу життя, працевлаштування, відновлення паспорта, потреби дбати про створення умов для проживання дітей з метою позитивного вирішення питання їх подальшої реінтеграції в родину (а.с.26,28-30 т. 1).

Зокрема, представником позивача на підставі заяви долучено до матеріалів справи розпорядження №9р від 12.01.2023 року про збереження права користування житловою площею за ОСОБА_1 та заяву датовану 14.01.2024 року ОСОБА_18 , яка приходиться відповідачу тіткою . Зі змісту заяви встановлено, що ОСОБА_18 занепокоєна життям та здоров`ям малолітніх ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через аморальний спосіб життя матері та погані санітарно - гігієнічні умови проживання дітей (а.с.159-162 т. 1). Разом із цим, у матеріалах справи знаходиться пояснення ОСОБА_18 , згідно яких остання просить не позбавляти її племінницю ОСОБА_3 батьківських прав через безпідставність (а.с.118-122 т. 1).

Згідно заяви ОСОБА_3 адресованої на імя директора КЗ «Запорізького обласного центру соціально- психологічної роботи»» ЗОР ОСОБА_3 просила надати дозвіл на зустрічі із донькою ОСОБА_1 в м. Устка Республіка Польща (а.с.167, т.1 )

Згідно заяви доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , остання не має бажання повертатися до матері, і жити з нею не хоче (а.с.33 т.1)

Згідно наданої інформації з КЗ «Запорізького обласного центру соціально- психологічної роботи» № 01-14/29-1 від 21.06.2024 року, мати ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , відповідно до графіку відвідування, який вона сама запросила, відвідує доньку 2 рази на неділю, в суботу і неділю, в присутності вихователя і на території готелю "ПОСЕЙДОН," де діти проживають в Устці, в Польщі з 12.00 до 18.00 годин. Але коли мати виїжджає в Україну, вона її звичайно не провідує. Іноді не відповідає довго на телефонні дзвінки, і дівчина нервує. Привозить солодощі, іноді одяг, який їй пані ОСОБА_19 , де вони раніше жили, і де вона на даний момент живе і працює, дає з логотипами її Фундації /футболки, кофти/. Іноді щось не значне може купити сама, але це буває дуже рідко. Фінансової допомоги на утримання і лікування дитини не надавала. Мати з перших днів перебування дитини в Центрі до часу побачень з дитиною ні разу не цікавилася життям і здоров`ям доньки. Ні разу не зателефонувала і не спитала, як дитині живеться, як вона себе почуває. Раніше про все це запитувала допомагала її нерідна бабуся, пані ОСОБА_20 , яка живе в Сполучених штатах Америки. Але більше як півроку і вона зовсім нею не цікавиться. Мати зовсім не цікавиться її навчанням. При появі матері, дівчинка стала в школі знервована, почала на підвищеному тоні розмовляти з вчителями, гірше навчатися. ОСОБА_4 почала нав`язувати собі ідею про те, що вона винувата, що потрапила в Центр. Дівчина почала часто обманювати, що раніше цього не було, маніпулювати, ображати дітей. Вона дуже змінилася. Але в той же час, як і кожна дитина, має бажання проживати з матір`ю. Але це бажання дівчинка висловлює не з перших хвилин, а довго думає, потім закриває обличчя руками і тихо говорить "з мамою" через деякий час говорить " з ОСОБА_21 ". У дитини нема впевненості, що вона точно хоче проживати з мамою. У дитини присутній страх, що життя з мамою буде таке точно, як раніше. У дівчини роздвоєне почуття "хочу" і "страшно". Тому можна сказати, що дитина не впевнена в своєму рішенні, і на сьогодні вона не має твердої думки з ким вона хоче проживати. Бесіда про з`ясування думки дитини, чи бажає вона повернутися до матері, була проведена в присутності вихователя ОСОБА_23 , яка майже постійно присутня при їх побаченнях з мамою (а.с.236-237 т. 1). Крім цього, згідно наданої загальної інформації з КЗ «Запорізького обласного центру соціально- психологічної роботи» № 01-14/052 від 05.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , була відібрана у матері і поміщена до комунального закладу «Запорізький обласний центр соціально- психологічної реабілітації дітей» Запорізької обласної ради 02.12.2021 року. З даного часу і до евакуації дитини за кордон 04.02.2022 року мати, ОСОБА_3 , відвідала її лише 1 раз. 20.12.2021року. Про що відмічено в книзі реєстрації відвідування батьками дітей Центру . Два роки мати не цікавилася життям дитини, не телефонувала, не цікавилася її навчанням, здоров`ям, не присилала ні одягу, ні солодощів. В розмові з рідною тіткою ОСОБА_3 , пані ОСОБА_20 , яка мешкає в Сполучених Штатах Америки, була надана дуже негативна характеристика на матір ОСОБА_4 . За час перебування в Польщі дівчинка добре навчалася стала спокійною врівноваженою. Як дитині бажалося проживати в родині, їй завжди телефонувала і допомагала пані ОСОБА_20 . На жаль мати їй майже ніколи не дзвонила. Дитина сама старалась їй телефонувати, але рідко мати брала трубку. ОСОБА_4 бажала проживати не з рідною мамою, а з пані ОСОБА_20 . І на сьогодні дитина вважає що коли її забере мати то вони поїдуть до пані ОСОБА_20 в Америку. В лютому 2024 року ОСОБА_4 пройшла обстеження "Баланс здоров`я дитини" у місті Слупськ, Польща. Діти, які мають статус УКР, мають право на безкоштовну медичну допомогу, що було забезпечено для ОСОБА_4 . ОСОБА_35 було проведено повністю лікування зубів. Дівчинці було проведено обстеження в окуліста і закуплені окуляри відповідно до рекомендацій лікаря. Дівчині були обстежені нирки і шлунок. Виявилася норма. Під час прогулянки ОСОБА_4 підвернула ногу. Вся необхідна медична допомога була надана. ОСОБА_4 активно займається різними формами терапії, включаючи соціотерапію, доготерапію та арттерапію. Вона також отримує регулярну психологічну підтримку. ОСОБА_4 добре навчається в школі, що свідчить про її позитивну адаптацію та успішний процес реабілітації. Вона гарно малює, ліпить з пластеліну різні фігурки,. Добре знає таблицю множення, має хорошу пам`ять. Закінчила 3 клас польської приватної школі. Але з появою матері, дівчинка останні місяці в школі стала замкнутою, почала грубити вчителям, на уроках перестала працювати . Вчителі і вихователі, дуже останнім часом здивовані поведінкою ОСОБА_4 .

У лютому 2024 року, мати ОСОБА_4 , пані ОСОБА_25 , приїхала до Польщі разом з адвокатом. Вони вимагали зустрічі з дитиною, без погодження відвідин, що є порушенням встановлених правил. Мати була проінформована, що повинна звернутися до українських органів, які визначать порядок відновлення прав та графік відвідин. На території Польщі діти, які перебувають під опікою закладу, мають статус УКР і перебувають під опікою, визначеною як українським, так і польським законодавством. Як директор закладу, Ольга Кучер , з моменту евакуації до лютого 2024 року виконувала обов`язки опікуна, після чого передала опіку на території Польщі ОСОБА_26 , залишаючи за собою функцію директора. Як директор легалізувала перебування дітей на території Польщі, поставила їх на консульський облік, організувала медичне обслуговування та терапії. Оформила документи на отримання ОСОБА_4 закордонного паспорту. Який вона отримає протягом вересня 2024 року. Також активно співпрацювала з польськими соціальними службами, забезпечуючи дітей іпотерапією та психологічною підтримкою, відпочинком, поїздками та іншим необхідними речами. Мати ОСОБА_4 не завжди дотримується узгодженого графіку відвідин, що ускладнює роботу закладу і впливає на графік групи дітей. Згідно з погодженням, відвідини повинні проходити в присутності працівника центру, щоб забезпечити безпеку дітей. 27.03.2024 громадянка ОСОБА_27 звернулася з заявою про надання днів побачення з донькою ОСОБА_4 . У зв`язку з тим, що директор взагалі не бачила матір ОСОБА_28 , не спілкувалася і справа знаходиться в суді, вона звернулася по цьому питанню до служби у справах дітей Запорізької міської ради. Від 04.04.2024 за №01.01-18/1630 надійшла відповідь про дозвіл на побачення матері ОСОБА_28 з її донькою ОСОБА_4 в присутності працівника Центру . 10.04.2024 року ОСОБА_27 написала знову заяву.

На підставі того, що у закладі заплановані різні заняття і відвідування дитиною басейну, доготерапії, соціотерапії, фізеореабілітації, заняття з психологом , фільмування, відвідування лікарів, і мати дитини працює, і вихідна тільки в суботу і неділю. З нею було узгоджено і дозволено відвідувати дитину в суботу і неділлю з 12.00 до 18.00 на території готелю «ПОСЕЙДОН» за адресою: АДРЕСА_3 , в присутності працівника Центру. Де проживає на даний час група дітей з Центру. Ніхто матері не перешкоджає бачитися з дитиною. Вона приїздить до неї в неділлю і о 15.00 і о 17.15. і в різні години з 12.до 18.00. А бачитися при дітях на будиночках зовсім не бажано по причині того, що це негативно психологічно впливає на інших дітей, які теж хочуть бачити своїх батьків. Директору закладу, постійно надходять необґрунтовані вимоги від адвокатів матері, а також неправдиві листи до суду в Україні. Мати ОСОБА_4 не завжди дотримується узгодженого графіку відвідин, що ускладнює роботу закладу, і впливає на графік групи дітей. Згідно з погодженням, відвідини повинні проходити в присутності працівника центру, щоб забезпечити безпеку дітей. І коли мати приїздить приїздить в невизначений час, вихователь вимушений покидати групу дітей на невизначений термін на іншого вихователя. А це може носити негативні наслідки роботи з дітьми. Мати вчить дитину обманювати, говорить неправдиві слова про мене, як директора, про вихователів. Налаштовує дитину проти усіх. Після чого з дитиною, перші два дні, після її приходу, твориться щось незрозуміле. Вона стає замкнутою, потім проявляється агресія по відношенню до дорослих і дітей. Останнім часом вона грубо поводиться і з своєю матір`ю ОСОБА_29 . Розмовляє з нею на підвищеному тоні.

Мати ніколи при відвідуванні не цікавиться як дитина закінчила школу, як дитина проводить час, що її хвилює, як дитина поводиться в колективі. Відповідно до встановлених правил, відвідини дітей повинні здійснюватися за попереднім погодженням зі мною або правним опікуном в Польщі, що дозволяє забезпечити організований і безпечний процес для всіх дітей. Пані ОСОБА_25 неодноразово приїжджала без попереднього узгодження графіку відвідин. Ці порушення створюють серйозні проблеми в організації роботи нашого закладу, оскільки порушують планування щоденних активностей і можуть негативно впливати на інших дітей. Відвідини без попереднього погодження можуть також загрожувати безпеці дітей, що є неприпустимим у нашій роботі. ОСОБА_30 в даний час перебуває у власності ОСОБА_31 , яка подала безпідставну скаргу до прокуратури Польщі на директора. ОСОБА_32 також подала заяву до польського суду на опікуна правного дітей, що є протиправним і знаходиться під контролем Консульства України в Гданську. ОСОБА_33 програла два суди і дві апеляції в Польщі.. Вона дуже хотіла бути опікуном дітей закладу. ОСОБА_30 звернулась до польської прокуратури зі зізнаннями, незважаючи на те, що не є стороною справи. Адвокати Пані ОСОБА_34 постійно подають неправдиві заяви та необґрунтовані вимоги, які створюють труднощі у нашій роботі. Неправдиві заяви підривають довіру до закладу і створюють несприятливі умови для надання якісної допомоги дітям. Наприклад, адвокати подавали документи до суду з неправдивою інформацією, що призвело до непотрібних юридичних витрат і затримок у процесі надання допомоги. Адвокати Пані ОСОБА_34 намагаються вплинути на юридичні процеси, подаючи до суду неправдиву інформацію. Це порушує етичні норми адвокатської практики і ставить під загрозу справедливість розгляду справи. Спроби маніпулювати судовими процесами є серйозним порушенням, яке заважає нормальному функціонуванню нашого закладу і може негативно вплинути на добробут дітей. Тому директор закладу просить забезпечити об`єктивний розгляд ситуації. Прийняття справедливих рішень відповідно до законодавства є критично важливим для забезпечення прав всіх сторін і підтримки ефективної діяльності нашого закладу. Проблеми, що виникають через неврегульовані відвідини і неправомірні дії з боку матері та інших осіб, негативно впливають на організацію процесу реабілітації та безпеку дітей. І спостерігаючи всі ці відвідини, і відношення матері ОСОБА_34 до доньки ОСОБА_1 , у нас немає впевненості, що умови проживання дитини після повернення до матері, стануть кращими, чим були до відібрання дітей з сім`ї (а.с.245-251 т. 1).

Відповідно до висновку № 18-03/01-27-922 від 18.10.2023 року Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району як Орган опіки та піклування дійшла висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітніх дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .(а.с.10 т. 1)

Суд зауважує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України).

Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19.

У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки.

Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними.

Під судового розгляду за участю учасників справи було переглянуто відеозаписи, на яких відображена ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_4 під час зустрічей у закладі, де перебуває ОСОБА_4 . На відеозаписах зафіксовані обійми, посмішки та лагідне спілкування дитини із матір`ю. Крім того, на відеозаписі ОСОБА_4 повідомляє мамі, що її змусили написати заяву про небажання дитини проживати із мамою.

Також переглянуто світлини ОСОБА_3 з донькою ОСОБА_4 , на яких також відображено обійми та посмішки мами із донькою.

Разом із цим переглянуто відеозапис з камери відеоспостереження дитячого будинку здійсненого без звуку, на якому зафіксовано як вихователь закладу, де перебуває ОСОБА_1 при спілкуванні із вихованцями судячи із жестів рук, та розкидання предметів на столі поводить себе агресивано по відношенню до дітей.

Із досліджених судом доказів, під час розгляду справи не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, навпаки на переконання суду відповідач з метою повернення дітей змінила спосіб життя, переїхала до Республіки Польщі, аби провідувати ОСОБА_4 , працевлаштувалась, цікавиться життям із розвитком дітей, спілкується із ними, відвідує їх, звертається за допомогою до адвокатів, її родина матеріально допомагала закладам, де перебувають діти. Поряд із цим, проживання матері окремо від дітей також не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав.

На думку суду, позбавлення відповідача батьківських прав порушуватиме її права та не відповідатиме інтересам дітей, оскільки у разі позбавлення матері батьківських прав відносно її малолітніх дітей з урахуванням внесених до їх свідоцтв про народження відомостей про батька в порядку ст. 135 СК України діти залишаться сиротами.

Суд зазначає, що позивачем не надано беззаперечні докази винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов`язками відповідачем, які б свідчили про злісне ухилення нею від виховання своїх доньок і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав, також не доведено в чому саме полягає захист інтересів дітей у разі позбавлення їх матері батьківських прав відносно них..

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, оскільки відповідач на даний час змінила своє ставлення до виконання батьківських обов`язків та виховання своїх дітей, суд, враховуючи інтереси дітей, вважає, що підстави для позбавлення її батьківських прав щодо цих дітей відсутні, а тому в позові необхідно відмовити.У зв`язку із повною відмовою у задоволені позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача відносно її дітей, позовна вимога про стягнення із відповідача аліментів на користь особи або закладу, який буде здійснювати опіку на дитиною, яка є похідною позовною вимогою від позовної вимоги про позбавлення батьківських прав не вирішується.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко