Справа № 599/2267/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року Зборівський районний суд Тернопільської області в складі:

судді Снігурського В.В.,

при секретарі Сеньківський З. І.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Зборові справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 з вимогами про стягнення боргу в сумі 280 000 грн.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, мотивуючи їх тим, що 28 вересня 2024 року ОСОБА_2 (надалі - Позикодавець або Позивач) та ОСОБА_3 (надалі - Позичальник або Відповідач) уклали Договір позики у формі розписки (надалі - Договір) відповідно до якого Позикодавець в присутності свідка передав в борг Позичальнику грошові кошти у розмірі 280 000 гривень. Зі змісту договору позики від 28.09.2024 року, Позичальник зобов`язався повернути боргове зобов`язання протягом 15 календарних днів з моменту укладення розписки, тобто до 13.10.2024 року. На наступний день після спливу строку користування наданою позикою Відповідач вирішив ігнорувати вимоги Позивача про її повернення. Розмов щодо погашення заборгованості уникає.

Відповідач надав відзив на позов згідно якого просить у задоволенні позову відмовити, зазначає, що викладені позивачем обставини не в повному обсязі відповідають дійсності, оскільки 28.09.2024 року ним (відповідачем) справді одержано від Позивача 280 000 гривень в борг із первісним строком повернення позики до 13.10.2024 року, проте в ході телефонної розмови, що відбулась 10.10.2024 року з ОСОБА_4 , відповідач повідомив, що не зможе повернути борг в межах раніше обумовленого терміну, тому сторони домовились про зміну строку повернення боргу, а саме про продовження такого строку на 1 місяць, тобто до 13.11.2024 року.

Отже позикодавець ОСОБА_2 надав свою згоду на збільшення строку повернення позики, оскільки строк повернення позики (із врахуванням внесених змін до договору) настає 13.11.2024 року, вважає позовні вимоги ОСОБА_2 безпідставними та такими що не підлягають задоволенню.

Відповідач заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та просить у задоволенні позову відмовити.

Суд, в силу ст.211 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне:

згідно розписки від 28 вересня 2024 року відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 280 000 грн., які зобов`язувався повернути протягом 15 календарних днів з моменту укладення розписки, тобто до 13.10.2024 року .

Також у вказаній розписці відповідач своїм підписом засвідчив факт отримання коштів у сумі 280 000 гривень.

Відповідно до вимог ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики).

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силуі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 530 ЦК визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно правил частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач у відзиві на позов факт отримання коштів у сумі 280 000 грн визнає, однак стверджує, що сторони домовилися про продовження строку повернення позики до 13.11.2024 року.

Проте на час розгляду справи будь - яких доказів виконання зобов`язання відповідач не надав, представник позивача факт повернення боргу позивачу заперечує.

Враховуючи, що відповідач своєчасно своє зобов`язання не виконав, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту шляхом стягнення з відповідача суми боргу.

Також з відповідача в користь позивача слід стягнути суму сплаченого судового збору в розмірі 2800 грн.

Таким чином позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12,81, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 530,612, 625, 1046, 1047 ЦК України,

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) в користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає по АДРЕСА_2 ) 280 000 (двісті вісімдесят тисяч) гривень боргу та 2800 грвень судового збору, а всього стягнути - 282 800 (двісті вісімдесят дві тисячі вісімсот) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 грудня 2024 року.

Суддя Зборівського

районного суду В. В. Снігурський