Справа № 352/2119/23
Провадження № 22-ц/4808/908/24
Головуючий у 1 інстанції СТРУТИНСЬКИЙ Р. Р.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Максюти І.О., Василишин Л.В.

секретаря Кузів А.В.

з участю відповідача ОСОБА_1

позивачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Тисменицького районного суду від 01 травня 2024 року, постановлене в складі судді Струтинського Р.Р. в м. Тисмениця, повний текст складено 06 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 19 грудня 2003 року ОСОБА_3 , державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори, вона є власником будинковолодіння в АДРЕСА_1 баби. Її право власності на спірне майно зареєстровано у встановленому законом порядку, про що свідчить витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданий ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 17 січня 2004 року. До успадкування нею будинковолодіння, його власником була баба позивачки, про що свідчать записи в погосподарських книгах по Рошнівський сільській раді Тисменицького району, виданий на її ім`я 22.01.1990, технічний паспорт та інші правовстановлюючі документи. Крім того вказала, що нею також приватизовано присадибну земельну ділянку площею 0,0639 га, про що свідчить витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно для обслуговування будинковолодіння АДРЕСА_1 . З витягу про зареєстрованих у житловому будинку/приміщенні осіб № 6870-АП-07-2023, виданого 05.07.2023 Тисменицькою міською радою Івано-Франківської області, позивачу стало відомо про те, що в належному її будинковолодінні також зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , і що останній є власником будинковолодіння за цією адресою на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 24 лютого 2006 року ОСОБА_3 , державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за №309. Просила визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом видане 24 лютого 2006 року, ОСОБА_3 , державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 на будинковолодіння в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №309.

Рішенням Тисменицького районного суду від 09 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задоволено. Визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право на спадщину за законом видане 24 лютого 2006 року, ОСОБА_3 , державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 на будинковолодіння в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №309. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Додатковим рішенням Тисменицького районного суду від 01 травня 2024 року заяву представника позивачки ОСОБА_2 - адвоката Марущака Володимира Івановича про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволені клопотання та стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Вказує, що він жодним чиним не порушив права позивача, в селі Рошнів помилково вказано два домогосподарства під одним номером по АДРЕСА_1 , а він у встановленим законом спосіб звернувся для прийняття спадщини після смерті батьків. Крім того, стягнення 4 000 грн за правову допомогу є значною сумою для нього, вважає додаткове рішення необґрунтованим.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить їх задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечила. Вважає додаткове рішення суду законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених

Ухвалюючи додаткове рішення та задовольняючи частково заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції зважав на принцип справедливості (розмір гонорару визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору), необхідності (спір можна було вирішити у позасудовому порядку у досить короткий строк), та неспівмірності складності справи та наданим послугам (адвокат жодного разу до суду не з?являвся, брав участь у двох судових засідання в режимі відео конференції з використанням власних технічних засобів), суд вважав за доцільне ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача на користь позивачки витрати на професійну правову допомогу у розмірі 4000 грн.

Ухвалене судом першої інстанції додаткове рішення не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, рішенням Тисменицького районного суду від 09 квітня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину задоволено. Визнано недійсним та скасовано Свідоцтво про право на спадщину за законом видане 24 лютого 2006 року, ОСОБА_3 , державним нотаріусом Тисменицької районної державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 на будинковолодіння в АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстрі за №309. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп

15 квітня 2024 року представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Марущак В. І. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09.04.2024 задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Позивачка понесла витрати на правову (правничу) допомогу згідно договору № 23-25 від 04.09.2023 у розмірі 12 000 грн, що підтверджується актом наданих послуг, який містить детальний опис наданих послуг та видано квитанцію за №222514. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 судові витрати на користь позивачки в розмірі 12000 грн.

Між ОСОБА_2 та адвокатом Марущак В.І. укладено договір про надання правової допомоги (правничої) допомоги № 23-25 від 04.09.2023 та договору про надання правової допомоги № 23-25 від 04.09.2023.

Згідно акту №1 наданих послуг до договору про надання правової (правничої) допомоги № 23-25 від 04.09.2023 адвокатом Марущаком В. І. надано послуги ОСОБА_2 , а саме: вивчення та аналіз всіх документів, які стосуються подання до суду першої інстанції позовної заяви, аналіз законодавчої бази з цього приводу на надання консультації клієнту, підготовка позову, клопотань і заяв, участь адвоката у судовому засіданні, на загальну вартість послуг 12000 грн.

Відповідно до квитанції № 222514 від 04.09.2023 позивачка ОСОБА_2 за надані послуги сплатила 12000 грн.

Що стосується заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу,та ухвалення додаткового рішення з цього приводу, судова колегія виходить з наступного.

За правилами ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 4 зазначеної статті визначено, що розмір таких витрат має бути співмірними із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5, 6 цієї статті передбачена можливість зменшення розміру таких витрат понесених однією стороною за клопотанням іншої сторони, на яку покладається обов`язок доведення неспівмірності таких витрат.

Зі змісту зазначеної норми вбачається, що сторона з якої на користь іншої сторони стягуються такі витрати повинна бути обізнана про розгляд судом такого питання.

За правилами ч. 7 ст. 43 ЦПК України учасники справи звільняються від обов`язку надсилати учасникам справи копій документів лише у разі якщо вони подаються до суду у електронній формі.

До заяви про розподіл витрат на правничу допомогу подану представником відповідача не надано доказів направлення копії такої заяви іншій стороні.

Враховуючи, що згідно приписів ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд ухвалює додаткове судове рішення протягом 10 днів із дня надходження відповідної заяви ненадання заявником копії іншій стороні, позбавляє останню можливості заперечити проти розміру витрат про відшкодування яких ставиться питання, що унеможливлює розгляд такого питання.

За таких обставин судова колегія дійшла висновку, що не виконання заявником вимог процесуального закону про направлення іншій стороні копії заяви з доданими до неї документами, позбавляє іншу сторону надавати свої заперечення, що не можна вважати припустимим.

Ураховуючи наведене, судова колегія суддів вважає, що додаткове рішення Тисменицького районного суду від 01 травня 2024 року необхідно скасувати, та відмовити представнику позивачки ОСОБА_2 - адвокату Марущаку Володимир Івановича у задоволення заяви про про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ОСОБА_1 12 000 грн витрат за надання правничої допомоги, оскільки представником позивача на виконання вимог процесуального закону не направлено відповідачу копії заяви з доданими до неї документами про стягнення судових витрат, внаслідок чого відповідачку позбавлено права надавати свої заперечення з цього приводу.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Додаткове рішення Тисменицького районного суду від 01 травня 2024 року сксувати й відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення 12 000 грн понесених витрат за надання правничої допомоги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

І.О. Максюта

Л.В.Василишин