Провадження №2/592/2818/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шияновської Т.В.,

з участю секретаря судового засідання Чайки Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання -Інжиніринг» про зміну формулювання причин звільнення з роботи, стягнення заборгованості по заробітній платі,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Супрун Д.В., звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтований тим, що 03.08.2020 він був прийнятий на роботу до АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг», 18.09.2024 звернувся до керівництва підприємства з заявою про звільнення з 23.09.2024 за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати. На день звільнення заборгованість з заробітної плати становить 79 228,68 грн. Наказом №1951/ВК від 20.09.2024 його було звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП України. Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, оскільки ним подано заяву про звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, а звільнення на підставі ч.1 вказаної норми проведене з порушенням порядку, установленого законом. Також позивачу не було виплачено всіх коштів, які належать йому при звільненні. Зазначає, що рішенням суду від 03.08.2023 на його користь з відповідача стягнуто заборгованість по заробітній платі за травень-серпень 2022 року, травень-червень 2023 року у розмірі 53 717,17 грн по цеху №14. Частина коштів з тією суми вже виплачена відповідачем і на сьогодні невиплаченою залишається сума в 37078,75 грн. На день подачі цього позову, борг відповідача перед позивачем неохоплений попереднім судовим рішенням складає 42 151,27 грн. Цей борг сформувався за час роботи позивача в цеху № 10 в 2024 році.

Посилаючись на вказані обставини, просить:

- змінити формулювання причини звільнення та визнати ОСОБА_1 , котельника третього розряду механоскладального цеху №10, звільненим 23 вересня 2024 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України, з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ»;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» нараховану, але не виплачену йому заробітну плату в сумі 42 151,27 грн;

-стягнути на користь ОСОБА_1 з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ» вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 39 136,68 грн, з послідуючим утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів.

Ухвалою суду від 16.10.2024 позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотання будь-якої зі сторін про інший порядок розгляду справи суду не надходило.

В поданому відзиві на позов представник відповідача зазначає про незгоду з розрахунком вихідної допомоги, наданим позивачем, та для повного і об`єктивного розгляду справи надали довідки про середньоденну заробітну плату колишнього працівника ОСОБА_1 , відповідно до якої середньоденна заробітна плата позивача становить 565 грн.85 коп, середньомісячна кількість робочих днів 9 (10 у квітні 2024+8 у травні 2024/2), таким чином вихідна допомога позивача становить 15 277 грн 95 коп. *9 (середньомісячне число робочих днів) *565,85 грн (середньоденна заробітна плата) *3. Не заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, в розмірі 42 151,27 грн.

Позивач у встановлений судом строк, відповіді на відзив на позовну заяву суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що з 03.08.2020 ОСОБА_1 був прийнятий на роботу до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг», що підтверджується копією трудової книжки позивача (а.с.10-11).

18.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до керівництва товариства з заявою, у якій просив звільнити його з 23.09.2024 за власним бажанням відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати (а.с.12).

Згідно з наказом АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» від 20.09.2024 №1951/ВК ОСОБА_1 , котельника третього розряду механоскладального цеху №10, звільнено з 23.09.2024 за власним бажанням, ст.38 КЗпП України (а.с. 13).

Відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

За змістом ст.38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (ч.3 ст.38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору.

При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених ч.3 ст.38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися.

Аналогічний висновок зазначений у постановах Верховного Суду від 13.03.2019 у справі №754/1936/16-ц, від 22.04.2020 у справі №199/8766/18, від 13.04.2022 у справі №344/1017/20, який у відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України враховується судом при застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Звертаючись до відповідача із заявою про звільнення, позивач зазначив підставою звільнення факт порушення відповідачем законодавства про працю, а саме: систематичне порушення строків виплати заробітної плати.

За вимогами ч.1 ст.21 ЗУ «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно зі ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

З долучених до позовної заяви розрахункових корінців вбачається, що борг підприємства перед ОСОБА_1 по цех №14 за грудень 2023 складає 59165,80 грн, за січень 2024 складає 54447,46 грн, (а.с. 16), липень 2024 складає 66240,06 грн, серпень 2024 складає 37078,75 грн (а.с.17). Цех №10 -за червень 2024 складає 38982,61 грн, за липень 2024 складає 37575,46 грн, за серпень 2024 складає 31820,52 грн, за вересень 2024 складає 42151,27 грн (а.с.14,15). Більш того, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.08.2023 у справі №592/10188/23 з відповідача стягнуто на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату, у розмірі 53717,17 (а.с.20).

Порушення відповідачем законодавства про оплату праці носять триваючий характер; доказів на спростування вказаних фактів суду не надано. І саме порушення роботодавцем законодавства про працю спонукало позивача розірвати з товариством трудовий договір та подати заяву на звільнення на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України.

Звільняючи ОСОБА_1 саме з 23.09.2024, у визначений ним строк, відповідачем не заперечувалось порушення законодавства про працю в частині своєчасної виплати заробітної плати. Отже, відповідач фактично визнав та погодився із зазначеною працівником підставою для звільнення, тому саме з 23.09.2024 роботодавець повинен був звільнити позивача на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України, а не самостійно змінювати підставу розірвання трудового договору.

За таких обставин, оскільки відповідачем не надано доказів на спростування доводів позивача щодо порушення приписів чинного трудового законодавства, подана позивачем заява від 18.09.2024 містила чітку підставу для звільнення - ч.3 ст.38 КЗпП України, а відповідач самостійно змінив правову підставу розірвання трудового договору, вказавши таку, як звільнення за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, що порушує права позивача, з огляду на встановлені обставини та приведені правові норми і правові висновки суд вважає необхідним змінити формулювання причини звільнення позивача та вважати ОСОБА_1 , котельника третього розряду механоскладального цеху №10, звільненим 23.09.2024 за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ».

Відповідно до ст.44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав зазначених у ч.3 ст.38 працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Середній заробіток працівника визначається відповідно ст.27 ЗУ «Про оплату праці» за правилами передбаченими положенням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995 року №100.

Відповідно до п.5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з абзацом 1 п.8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються, із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадиться шляхом множення середньоденного (годинного, заробітку на число робочих днів (годин), а у випадку передбаченим чинним законодавством календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

На виконання вимог ухвали суду від 16.10.2024, відповідачем надано довідку з зазначенням середнього заробітку ОСОБА_1 , відповідно до якої середньоденна заробітна плата позивача становить 565 грн.85 коп, середньомісячна кількість робочих днів 9 (10 у квітні 2024+8 у травні 2024/2), таким чином вихідна допомога позивача становить 15 277 грн 95 коп. *9 (середньомісячне число робочих днів) *565,85 грн (середньоденна заробітна плата) *3, з наступним утриманням з цієї суми належних до сплати податків і зборів, яку і належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Згідно з довідкою Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання -ІНЖИНІРИНГ», заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_1 станом на 28.10.2024 по цеху № НОМЕР_1 становить 42 151,27 грн.

Оскільки у день звільнення позивачу в порушення вимог ч.1 ст.116 КЗпП України не були виплачені всі належні суми, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати в розмірі 42 151,27 грн.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12,13,76-81,137,141,259,263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити формулювання причини звільнення ОСОБА_1 .

Вважати ОСОБА_1 , котельника третього розряду механоскладального цеху №10, звільненим 23 вересня 2024 року за власним бажанням відповідно до частини третьої статті 38 Кодексу законів про працю України з причини порушення підприємством законодавства про працю, а саме: систематичного порушення строків виплати заробітної плати, з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - ІНЖИНІРИНГ».

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі тримісячного середнього заробітку у сумі 15 277 грн 95 коп. з наступним утриманням податків та обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 42 151 грн 27 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь держави судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Сумського апеляційного суду. При оголошенні вступної та резолютивної частини судового рішення апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг», місцезнаходження: м. Суми, вул. Іллінська, 13, .

Суддя Т.В. Шияновська