Справа № 331/4219/24
Провадження № 2/331/2140/2024
УХВАЛА

24 липня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ по Заводському району Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в особі представника ОСОБА_2 09.07.2024 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 , третя особа Відділ по Заводському району Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини.

Ухвалою від 10 липня 2024 року зазначену позовну заяву було залишено без руху на підставі ст.185 ЦПК України та надано строк для усунення недоліків у п`ятиденний термін з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зазначена ухвала 10.07.2024 була направлена на електронну адресу представника позивача, зазначену в позовній заяві: ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, однак станом на 24 липня 2024 року недоліки, про які зазначено в ухвалі суду від 10.07.2024 не усунуті.

Відповідно до ч. 3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно із ч. 5 ст.185ЦПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

У ст. 129 Конституції України закріплено конституційний припис, згідно якого розгляд справ в судах відбувається відкрито, що, в свою чергу, гарантує особі, яка бере участь у справі, можливість своєчасно дізнатися про результати судового розгляду і отримати копію судового рішення з метою оскаржити судове рішення у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.

Відповідно до принципу диспозитивності, на якому неодноразово наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, особи, які беруть участь у справі, мають можливість вільно розпоряджатися своїми матеріальними та процесуальними правами на власний розсуд.

Вказаний принцип надає кожному учаснику процесу можливість самостійно розпоряджатися наданими йому законом процесуальними правами, в тому числі і правом брати участь в судових засіданнях.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, особа має цікавитись ходом справи та результатами окремих судових засідань, використовувати засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Однак, після подання 09.07.2024 до суду позовної заяви ані позивач, ані його представник не вжили жодних заходів для того, щоб дізнатися про стан розгляду цієї заяви та усунути виявлені недоліки у встановлений судом строк, та враховуючи, що ухвала про залишення позовної заяви без руху була постановлена 10.07.2024 року та оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень 10.07.2024 року, отримана представником позивача, у строк, наданий судом, недоліки не усунуті, то заява вважається неподаною і підлягає поверненню на підставі ч.3 ст.185ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 185, 285 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Вважати неподаною і повернути позовну заяву заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Відділ по Заводському району Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради про визначення місця проживання малолітньої дитини, встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини з усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Суддя: О.Є. Жукова