ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року

м. Черкаси

Справа № 705/3986/24
Провадження № 22-ц/821/1696/24
Категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Гончар Н. І., Новікова О. М.,

секретаря Ярошенка Б. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси апеляційну скаргу Уманської міської ради на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2024 року у справі за заявою Уманської міської ради про визнання спадщини відумерлою, у складі головуючого судді Годік Л. С. , -

в с т а н о в и в :

04 липня 2024 Уманська міська рада звернулась до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про визнання спадщини відумерлою.

В обґрунтування заяви вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_1 залишилася спадщина, а саме частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 10.09.1996 належала на праві спільної часткової власності померлій разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Зазначено, що відповідно до Інформації щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна від 09.05.2024 № 17/11 ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належала окрема кімната, розміром 6/25 частин квартири АДРЕСА_2 із частиною приміщень загального користування (площею 21,3 кв. м), частина покійної становила 6/75 частин квартири.

В заяві вказано, що спадкоємці повинні були звернутися з заявою про прийняття спадщини до 06.07.2006, включно, а в січня 2007 року сплив один рік, необхідний для подальшого обернення даного майна на користь громади.

Також зазначено, що згідно витягу із Спадкового реєстру від 18.04.2024 № 76657418 встановлено, що 27.12.2023 приватним нотаріусом Карайкозою Г. І. було заведено спадкову справу за № 71795908 відносно померлої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , стан номеру у Спадковому реєстрі видалено.

Крім того, Уманська міська рада в газеті «Регіональний тижневик Умань» від 02.05.2024 № 17 (1260) розмістила оголошення щодо готування документів для подачі заяви про визнання спадщини відумерлої після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просила повідомити Уманську міську раду про наявність спадкоємців померлої.

Вказано, що з дня опублікування оголошення ніхто до міської ради не звертався.

На підставі наведеного, Уманська міська рада просила визнати відумерлою спадщину, яка залишилася після смерті ОСОБА_1 , а саме 6/75 частин квартири АДРЕСА_3 із частиною приміщень загального користування (площею 21,3 кв. м.) та передати у власність територіальній громаді м. Умань в особі Уманської міської ради.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2024 року заяву Уманської міської ради про визнання спадщини відумерлою залишено без розгляду. Роз`яснено заявнику право на пред`явлення позову на загальних підставах.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником заявлена вимога про передачу відумерлої спадщини у власність Уманської міської ради, яка підлягає розгляду в порядку позовного провадження. У вказаних правовідносинах, суд першої інстанції, вбачав спір про право, а тому вважав, що заяву слід залишити без розгляду, роз`яснивши, що заявник має право звернутися до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Не погоджуючись з ухвалою першої інстанції, Уманська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, вважаючи її прийнятою з порушення норм процесуального права, просила її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції в порушення ст. 338 ЦПК України помилково мотивовано підстави для залишення заяви без розгляду, зокрема, посилання на роз`яснення викладені у п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» про те, що у заяві про визнання спадщини відумерлою не можуть ставитись вимоги позовного характеру, зокрема, вимоги про передачу спадкового майна у власність територіальної громади.

В апеляційній скарзі вказано, що наявність самої вимоги про передачу відумерлої спадщини у власність територіальної громади не свідчить про те, що у вказаних правовідносинах вбачається спір про право.

Скаржник звертає увагу, що суд не перевірив коло спадкоємців та не досліджував обставини справи, а встановив факт наявності спору у правовідносинах, що свідчить про порушення процесуальних норм.

Зазначає, що відсутність заінтересованих осіб по даній справі виключає факт існування спору про право цивільне, а тому міською радою обґрунтовано подано заяву про визнання спадщини відумерлою в порядку окремого провадження.

Крім того, вказує, що формулювання вимог про визнання відумерлої спадщини та передачі її територіальній громаді відповідає вимогам чинного законодавства та забезпечує подальшу реєстрацію (передачу) відумерлої спадщини саме в ту громаду, що зазначена в рішенні суду.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

В судове засідання представник Уманської міської ради не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 2 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання спадщини відумерлою (п. 8 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах (ч. 6 ст. 294 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року в справі № 408/154/19-ц (провадження № 61-16397св19) вказано, що: «особливістю розгляду справи про визнання спадщини відумерлою, яка розглядається в окремому провадженні, як й інших справ окремого провадження, зокрема, є: заявлені вимоги у порядку окремого провадження повинні бути безспірними (відсутній спір про право); справи окремого провадження порушуються за заявою і розглядаються за участю заявника, заінтересованих осіб (відсутність спору про право зумовлює відсутність сторін з протилежними інтересами, відсутність позову); немає інститутів і категорій, властивих позовному провадженню (предяв`лення зустрічного позову, заміна сторін, співучасть, мирова угода, треті особи, звернення до третейського суду тощо); справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду».

Заявник у справі про визнання спадщини відумерлою - це особа, в інтересах якої в суді порушується справа про підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваного права на спадщину, необхідних для реалізації нею майнових прав, без судового підтвердження яких вона позбавлена можливості здійснити ці права. Отже, набуття права власності на відумерлу спадщину територіальною громадою можна розглядати як правовий засіб, що слугує досягненню визначеності у відносинах власності на засадах справедливості.

Аналіз положень ст. 4, ч. 4 ст. 294, ст. 335 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що заінтересованими будуть лише ті особи, взаємовідносини яких із заявником залежать від обставин, що підлягають встановленню і можуть вплинути на їх права та обов`язки, отже вони мають матеріально-правову заінтересованість.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22) зазначено, що: «під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право».

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Частиною 1 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Відумерлою є спадщина, визнана як така на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факт смерті спадкодавця, відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, не прийняття спадкоємцями спадщини чи відмова від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження № 61-7049св22) вказано, що: «згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про визнання спадщини відумерлою у порядку окремого провадження є те, що розгляд такої заяви не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право цивільне».

Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 10.09.1996 на праві приватної власності ОСОБА_2 та членам її сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_1 належала квартира загальною площею 21,3 кв. м, яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_4 .

На підставі п. 7.2 рішення ВК Уманської міської ради від 28.12.2000 № 600 «Про розгляд заяв громадян з житлово-комунальних питань» кімнату № 2 житловою площею 15,63 кв. м закріплено за ОСОБА_2 , склад сім`ї 3 особи. Присвоєно даній кімнаті № 2. Кухню, ванну, туалет, коридори залишено в спільному користуванні.

Згідно Інформації щодо показників технічної характеристики об`єкту нерухомого майна від 09.05.2024 № 17/11 та Інформації про зареєстроване право власності від 09.05.2024 № 17/11о ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 належать 6/25 частин квартири АДРЕСА_2 із частиною приміщень загального користування (площею 21,3 кв. м); згідно рішення ВК Уманської міської ради № 600 від 28.12.2000 проведено впорядкування нумерації квартир в житловому будинку АДРЕСА_5 , квартиру АДРЕСА_6 перенумеровано на квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 23.04.2024 № 375467489 об`єктом речового права є квартира за реєстраційним номером 108, загальна площа - 89,9 кв. м , житлова площа 60,4 кв. м, яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей про об`єкт нерухомого майна дана квартира є п`ятикімнатна, реєстраційний номер 21427227.

Також міститься інформація, що ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 6/75 частки квартири АДРЕСА_3 .

Інформація щодо ОСОБА_1 в даних реєстрах відсутня.

Уманський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 04.04.2024 № 299/32.9-04-05 повідомив відділ комунального майна Уманської міської ради про те, що проведеною перевіркою за наявним архівним фондом виявлено актовий запис про смерть № 17 від 06.01.2006, складений Уманським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно Витягу зі Спадкового реєстру від 18.04.2024 № 76657418 приватним нотаріусом Карайкозою Г. І. 27.12.2023 була заведена спадкова справа № 71795908 після смерті ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Станом на дату формування витягу, 18.04.2024, стан номеру у Спадковому реєстрі видалений.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття.

З викладеного вбачається, що вирішення питання щодо спадкового майна ОСОБА_1 може вплинути на права та обов`язки, зокрема співвласників квартири АДРЕСА_3 , а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не були залучені до участі у розгляді справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно зазначено, що у вказаних правовідносинах вбачається спір про право, тому заявник має право звернутися до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Враховуючи встановлені обставини справи, надавши належну оцінку доводам скаржника, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно прийшов до обґрунтованого висновку про залишення заяви без розгляду. Доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків місцевого суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, а тому апеляційну скаргу Уманської міської ради слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Уманської міської ради - залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 вересня 2024 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 28 листопада 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Н. І. Гончар

О. М. Новіков