ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/3667/23 Номер провадження 22-ц/814/2338/24Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Чумак О. В.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Бутиріна Олега Миколайовича

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року у складі судді Попова М. С.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення до житлового приміщення,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення до житлового приміщення.

Позов мотивовано тим, що з весни 2023 родина позивача (чоловік, дочки та зяті), об`єднавшись, почали звинувачувати позивачку у неіснуючих справах та робити злочинні дії щодо неї. Чоловік вигнав позивачку з свого будинку АДРЕСА_1 , де вона є співвласником, і вона була змушена переїхати до літньої кухні у своєму господарстві - АДРЕСА_1 .

Вказувала, що чоловік є співвласником будинку АДРЕСА_1 а і всіляко сприяє вчиненню свавілля іншими членами сім`ї відносно неї. Менша донька із зятем, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , проживають у будинку АДРЕСА_1 а за вказаною адресою та не дозволяють їй у ньому проживати.

Із внесенням змін до чинного законодавства позивачка виписала із домоволодіння доньку та онуку, наразі прописана у вказаному будинку сама.

Зазначала, що на даний час вона перебуває у літній кухні, яка не придатна до проживання, оскільки відсутня системи вентиляції через що стіни та стеля «тече», так як всередині вона оббита пластиком, немає будь-якої води, ОСОБА_3 перекрив її, ОСОБА_4 набирає воду для неї у пластикові пляшки. Проте, ОСОБА_3 розкрив половину кухні, через що вона не може її нагріти, забрав радіоприймач, щоб позивач не слухала новини.

Інший зять, ОСОБА_5 при комісії з обстеження матеріально-побутових умов Виконавчого комітету Карлівської міської ради ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , викрав із рук позивача папку із документами, де були: свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1 , технічну документацію на землю та право власності на землю під будинком, домову книгу, паспорт та реєстраційний номер облікової картки платника податків. Зараз слідство триває.

Протягом вересня-жовтня 2023 року вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів із питанням чинення їх перешкод у користуванні власним житлом, але ніяких дій до кривдників вжито не було.

Вважає, що донька із зятем з дозволу чоловіка вчиняють відносно неї психологічне та фізичне домашнє насильство.

Посилаючись на викладене, просила суд зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 усунути перешкоди у праві користування та розпорядження ОСОБА_1 своєю власністю - житловим будинком з господарськими спорудами АДРЕСА_1 , вселивши її у вказаний житловий будинок та передати їй ключі від нього.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач чинить будь-які перешкоди у користуванні належним їй будинком.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Бутирін О. М. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом не було враховано той факт, що ОСОБА_2 є співвласником спірного будинку АДРЕСА_1 та саме він і члени його родини, які проживають за вказаною адресою, перешкоджають позивачу у вільному доступі до належного їй жила.

Вважає, що судом було поверхнево досліджені надані докази, адже часті звернення позивача до правоохоронних органів свідчать про закономірність її намагань уникнення конфліктів та отримання допомоги поліції, проте поліція не зацікавлена у вирішенні даної конфліктної ситуації.

Вказує, що суд не приділив увагу акту обстеження побутових умов проживання позивача в літній кухні, яка не пристосована для проживання в ній.

Зазначає, що про факт чинення перешкод позивачу у користуванні майном також свідчить відсутність у неї правовстановлюючих документів на житло та ключів від будинку.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Оніпко Є. А. виклав письмову позицію по справі, в якій, заперечуючи доводи апеляційної скарги представника позивача, просить відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін та їх представників, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок № НОМЕР_1 від 17.09.1999, виданого на підставі рішення виконкому Карлівської міської ради від 26.08.1999 № 110, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 12.10.2023, наданого виконавчим комітетом Карлівської міської ради на підставі заяви ОСОБА_1 від 26.09.2023, у вказаному будинку зі слів ОСОБА_1 проживають: ОСОБА_4 (дочка), ОСОБА_3 (зять), ОСОБА_8 (онука).

На підставі заяви ОСОБА_1 від 17.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення з приводу того, що 30.06.2023 близько 10:30 год за адресою: АДРЕСА_1 зять заявниці ОСОБА_3 привласнив правовстановлюючі документи на будинок та не повертає їх, що підтверджується Витягом з ЄРДС від 31.07.2023, номер кримінального провадження 0000251.

Позивач ОСОБА_1 зверталась до начальника ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області із заявами щодо відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з ОСОБА_3 , які протиправно позбавляють її права користуватися належним їй будинком.

Згідно відповідей начальника ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 12.10.2023, 08.11.2023, 10.11.32023, 14.11.2023, 16.11.2023 на звернення позивача від 04.10.2023, 09.10.2023, 13.10.2023, 15.10.2023, 18.10.2023 в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не виявлено порушення норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та складу адміністративного правопорушення за статтею 173-2 КУпАП.

В ході розгляду справи адвокатом Бутиріним О. М. також надано суду інформацію, надану на адвокатський запит, щодо звернень ОСОБА_1 до правоохоронних органів протягом 2023 року, зокрема довідки та пояснення відносно звернень ОСОБА_1 від 28.04.2023, 01.05.2023, 30.06.2023, 08.09.2023, 04.10.2023, 09.10.2023, 13.10.2023, 15.10.2023, 18.10.2023, 22.10.2023, 31.10.2023, 01.11.2023, 09.11.2023, 25.11.2023, 29.11.2023, 08.12.2023 за фактами вчинення її донькою ОСОБА_4 та зятем ОСОБА_3 психологічного насильства щодо неї та перешкод у проникненні до будинку, згідно яких зазначених позивачем фактів у ході перевірок встановлено не було.

Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, статті 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу у разі його порушення або невизнання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Способами захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння, згідно приписів статті 391 ЦК України, є право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Заявляючи такі вимоги, позивач має визначити особу або осіб, які на його думку порушили його право щодо вільного володіння та користування своїм майном, залучивши таких осіб у якості відповідачів по справі.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, що ґрунтується на правових висновках, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61 цс 18), визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У процесуальні обов`язки сторін згідно вимог частини третьої статті 12, частини другої статті 77, частини першої статті 81 ЦПК України входить доведення обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З матеріалів справи вбачається, що заявляючи позов про усунення перешкод у користуванні власністю, позивач визначила відповідачем у справі ОСОБА_2 , доказів щодо протиправної поведінки якого по справі не надала та факту вчинення ним будь-яких дій щодо перешкоджання її вселенню та проживанню у спірному будинку АДРЕСА_1 суду не довела.

Всі пояснення позивача та обставини, наведені у позовній заяві та апеляційній скарзі, стосуються дій третіх осіб по справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які проживають у спірному будинку та не дають позивачу вселитись у будинок та користуватись належною їй власністю, проте визначений позивачем процесуальний статус даних осіб позбавляє суд можливості надати відповідну правову оцінку таким діям та наданим позивачем доказам на їх підтвердження.

Враховуючи вказане та беручи до уваги відсутність належних та допустимих доказів стосовно відповідача ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 за недоведеністю.

Докази, на які посилається в апеляційній скарзі представник позивача, інформації щодо предмета доказування у справі не містять, тому обґрунтовано оцінені судом, як неналежні та недостатні для висновку про порушення прав позивача відповідачем ОСОБА_2 .

Встановлено та не спростовується доводами апеляційної скарги, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегією суддів не вбачається.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бутиріна Олега Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Чумак