Справа №203/3180/24
Провадження № 2/201/3664/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого судді Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

06.08.2024р. за підсудністю з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів (позовна заява підписана представником позивача адвокатом Грибоводом В.В.) (а.с. №1-10).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 08.08.2024р. було відкрито провадження по справі та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також витребувані докази (а.с.№39).

В обґрунтування позовних вимог представник позивача адвокат Грибовод В.В. (діє на підставі ордеру від 10.06.2024р.- а.с.№29) в позовній заяви посилався на те, що на примусовому виконанні у Кальміуському ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження № 67546161 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості, відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. № 252489 від 30.06.2021р. Позивач та його представник вважають, що виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки між сторонами відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір, позивач не отримував коштів від відповідача та не був повідомлений за 30 днів про заборгованість та необхідність її погашення. На час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності заборгованості та дотриманні стягувачем вимог Закону щодо трирічного строку подання вимоги про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». З огляду на це, представник позивача вважав, що стягнуті за виконавчим написом кошти, є безпідставно отриманими і підлягають поверненню позивачу. Просив визнати виконавчий напис від 30.06.2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 252489, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості у розмірі 27 806грн. 60коп. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» на користь ОСОБА_1 стягнуті за виконавчим написом № 252489 від 30.06.2021р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. грошові кошти у розмірі 11 258грн. 91коп. Також, представник позивача просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000грн.

31.10.2024р. до суду надійшла заява, в якій представник відповідача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ»- Кожем`яченко Ю.М. (є керівником товариства а.с.№46) посилалася на те, що між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» був укладений кредитний договір № 3194969 від 20.01.2021р., який в свою чергу встановлює заборгованість (чи її відсутність) та на підставі якого був вчинений виконавчий напис. Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить повернути, були стягнуті в рамках виконавчого провадження, як заборгованість за кредитним договором, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с.№43-46).

31.10.2024р. до суду також надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу з огляду на те, що справа не є складною та відноситься до малозначних, а доводи ґрунтуються на загальновідомих висновках, зазначених в постановах Верховного Суду і практика по цій категорії є усталеною. А тому гонорар адвоката у розмірі 10 000 грн. є значно завищеним, не відповідає критерію співмірності, відсутні докази, на підтвердження цих витрат і представник відповідача просила зменшити цю суму до 3 000 грн. (а.с.№47-48).

Суд, вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення стосовно останніх, надавши оцінку доводам у сукупності з наявними письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 21.01.2021р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 3194969, за умовами якого позивач отримав 8 200грн. на 30 днів зі сплатою 1,99% (а.с.№67).

21.06.2021р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» був укладений договір факторингу № 2106, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 (а.с.№50-66).

На примусовому виконанні у державного виконавця Кальміуського ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції перебуває виконавче провадження про примусове виконання виконавчого напису № 252489, виданого 30.06.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» коштів у розмірі 27 806грн. 60коп. (а.с.№110).

Постановою від 28.03.2024р. був накладений арешт на майно боржника (а.с.№112), а відповідно до інформації, наданої відділом ДВС 28.05.2024р. з позивача стягнуто на користь відповідача кошти в загальному розмірі 11 258грн. 91коп. (а.с.№14).

Відповідно до п. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного, іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З наданих сторонами доказів, а також зі змісту позовної заяви та заяви представника ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» від 31.10.2024р. вбачається, що 30.06.2021р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 252489, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості у розмірі 27 806грн. 60коп. за договором позики № 3194969 від 20.01.2021р., укладеному між позивачем та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», правонаступником якого є ТОВ «ФІНСНОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ».

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів») для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості»..

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами згідно умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17, зробила висновок, шо вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами.

З наданих суду доказів на виконання ухвали судді Ткаченко Н.В. від 08.08.2024р. в частині витребування доказів (а.с.№39) відповідачем не надано доказів що при вчиненні виконавчого напису приватний нотаріус отримав від стягувача первинні документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання та отримання боржником повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а тому у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем є безспірними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17), зробила висновок, що оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Зі змісту договору позики, вбачається, що він укладений в письмовій формі, проте нотаріально не посвідчений, а тому разом з відсутністю документів про безспірність заборгованості нотаріус мав відмовити у видачі виконавчого напису.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягають задоволенню.

В частині стягнення безпідставно набутих коштів, суд також вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018р. у справі № 910/9072/17 висловила позицію, що згідно з п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією зі сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми ст. 1212 ЦК України, викладених у постанові від 16.01.2019р. у справі №753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18) зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: набуття або збереження майна; набуття або збереження за рахунок іншої особи: відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

У даній справі встановлено, що правовою підставою набуття відповідачем грошових коштів у виконавчому провадженні № 67546161 був виконавчий напис № 252489 від 30.06.2021р., який частково був виконаний позивачем та стягнута на користь відповідача сума коштів у розмірі 11 258грн. 91коп.

Враховуючи, що даним рішенням суду виконавчий напис визнається таким, що не підлягає виконанню, то правова підстава для отримання відповідачем грошових коштів від позивача відпала, і стягнуті в рамках виконавчого провадження № 67546161 кошти у розмірі 11 258 грн. 91 коп. підлягають поверненню, шляхом стягнення на користь ОСОБА_1 з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ».

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів підлягають задоволенню та слід визнати виконавчий напис від 30.06.2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 252489, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості у розмірі 27 806грн. 60коп. таким, що не підлягає виконанню.

Також суд вважає необхідним стягнути з ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» на користь ОСОБА_1 стягнуті за виконавчим написом № 252489 від 30.06.2021р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. грошові кошти у розмірі 11 258грн. 91коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, а також приймаючи до уваги, що позивач при подачі позову мав пільги для сплати судового збору, встановлені Законом України «Про захист прав споживачів» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп. (по 1 211грн. 20коп. за кожною з вимог немайнового та майнового характеру, за ставкою для фізичних осіб).

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, варто зазначити наступне.

Відповідно до положень ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надана копія договору № 27/05-24 від 27.05.2024р., додаткова угода № 1 від 10.06.2024р., акт прийняття-передачі виконаних робіт від 10.06.2024р., відповідно до якого представником позивача витрачено 10 годин роботи і вартість наданих послуг становить 10 000 грн. та квитанція про сплату вартості наданих послуг (а.с.№24-27).

Представник відповідача у клопотанні від 31.10.2024р. просила зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на те, що розмір цих витрат з урахуванням предмету позовних вимог не є співмірним складності справи та достатньою є сума у розмірі 3 000грн.

Відповідно до ч.5,6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Дослідивши питання щодо співмірності розміру витрат із реальними адвокатськими послугами, наданими адвокатом позивача у цій справі, клопотання представника відповідача стосовно зменшення цих витрат суд вважає обґрунтованим, оскільки справа є нескладною, малозначною та розгляд справи ґрунтується на усталеній судовій практиці, обсяг доказів є незначним та не потребує опрацювання 3 години (про що зазначено в акті виконаних робіт) та 2 години усної консультації, а тому враховуючи час, який необхідний для складання позовної заяви, адвокатських запитів та надання консультації і опрацювання документів позивача, суд вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. в повній мірі відповідає критеріям розумності та співмірності між витратами позивача на професійну правничу допомогу та складністю цивільної справи, отже з відповідача на користь позивача слід стягнути не 10 000 грн., а тільки 6 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», постановамиА10374 Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17, від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 133, 1347, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів - задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 30.06.2021р., вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за № 252489, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» заборгованості у розмірі 27 806грн. 60коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ЄДРПОУ - 35017877) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) стягнуті за виконавчим написом № 252489 від 30.06.2021р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича, грошові кошти у розмірі 11 258грн. 91коп. (одинадцять тисяч двісті п`ятдесят вісім грн. 91коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ЄДРПОУ - 35017877) на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 422грн. 40коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (ЄДРПОУ - 35017877) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати по оплаті професійної правничої допомоги у розмірі 6 000 грн. (шість тисяч грн.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.