Справа № 466/9689/24
Провадження № 2/466/2785/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 листопада 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Ковальчука О.І.

з участю секретаря Хомляк О.П.

представника позивача ОСОБА_1

справа №466/9689/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

25.09.2024 року ФОП ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 борг в розмірі 31348,02грн., з яких 19550,00грн. сума основного боргу, 3910,00грн. сума штрафу, 1553,82грн. 3 % річних, 6334,20грн. інфляційні витрати та судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що 09 вересня 2021 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Виконавець за договором) та ОСОБА_3 (Замовник за договором) укладено договір надання послуг з організації харчування її доньки, ОСОБА_4 , яка навчалась у ТОВ «Школа «ЕКОЛЕНД».

Крім того, 09 вересня 2021 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 Виконавець за договором) та ОСОБА_3 (Замовник за договором) укладено договір надання послуг з організації харчування її доньки, ОСОБА_5 , яка навчалась у ТОВ «Школа «ЕКОЛЕНД».

Згідно п.1.1. укладених договорів ОСОБА_6 зобов`язується надати послуги по забезпеченню харчування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

Згідно п. 3.1 Договору, вартість наданих послуг становить 170грн./день за 3-х разове харчування.

Відповідно до п.3.4 Договору, Замовник зобов`язаний оплатити кошти, що передбачені п. 3.1. Договору до першого числа звітного місяця (місяць, у якому будуть надані послуги).

Визначені договорами послуги у період з 01.10.2021 року по 28.02.2022 року надані Виконавцем Замовнику у повному обсязі, що підтверджується підписаними актами надання послуг, однак не були оплачені Замовником.

Сукупно сума основного боргу за двома укладеними договорами становить 19550,00грн., що підтверджується також підписаним Сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 28 лютого 2022 року.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.4.2 Договору, у випадку прострочення Замовником оплати за надані послуги Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю штраф в розмірі 20% від суми заборгованості. Штрафна санкція =19550,00 *20%=3910,00грн.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевикладеного та у зв`язку із тим, що Відповідачем було здійснено неналежне виконання зобов`язання щодо оплати вартості поставленого товару, у Відповідача виникає обов`язок сплатити встановлений індекс інфляції щодо суми боргу за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Згідно доданого розрахунку інфляційного відшкодування за період з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2024 року становить 6334,20 грн.

Три відсотки річних від суми боргу за період з 01 лютого 2022 року по 31 серпня 2024 року згідно доданого розрахунку становлять 1553,82грн.

Враховуючи те, що відповідачем не здійснено оплату наданих послуг, 29 листопада 2023 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію, відповідно до якої позивач просив сплатити існуючу на момент написання претензії основну суму заборгованості за Договором.

Вказана претензія позивача не була виконана відповідачем, у зв`язку із позивач змушена просити суд стягнути з відповідача існуючу суму заборгованості за Договором.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на вказані в позовній заяві обставини. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, довідкою про доставку sms-повідомлення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне.

09 вересня 2021 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець за договором) та ОСОБА_3 (Замовник за договором) укладено договір надання послуг з організації харчування її доньки, ОСОБА_4 , яка навчалась у ТОВ «Школа «ЕКОЛЕНД» (а.с.3).

Крім того, 09 вересня 2021 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Виконавець за договором) та ОСОБА_3 (Замовник за договором) укладено договір надання послуг з організації харчування її доньки, ОСОБА_5 , яка навчалась у ТОВ «Школа «ЕКОЛЕНД» (а.с.4).

Згідно п.1.1. укладених договорів ОСОБА_6 зобов`язується надати послуги по забезпеченню харчування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги.

У відповідності до п. 3.1 Договору, вартість наданих послуг становить 170грн./день за 3-х разове харчування.

Відповідно до п.3.4 Договору, Замовник зобов`язаний оплатити кошти, що передбачені п. 3.1. Договору до першого числа звітного місяця (місяць, у якому будуть надані послуги).

Визначені договорами послуги у період з 01.10.2021 року по 28.02.2022 року надані Виконавцем Замовнику у повному обсязі, що підтверджується підписаними актами надання послуг, однак не були оплачені Замовником (а.с.5-12).

Таким чином, загальна сума основного боргу за двома укладеними договорами становить 19550,00грн., що підтверджується також підписаним Сторонами актом звірки взаємних розрахунків за період з вересня 2021 лютий 2022 між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_7 станом на 28 лютого 2022 року (а.с.14).

Враховуючи те, що відповідачем не здійснено оплату наданих послуг, 29 листопада 2023 року позивачем було надіслано на адресу відповідача претензію (а.с.15), відповідно до якої позивач просив сплатити існуючу на момент написання претензії основну суму заборгованості за Договором. Вказана претензія не була виконана відповідачем.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для його виконання сторонами.

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України встановлено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.4.2 Договору, у випадку прострочення Замовником оплати за надані послуги, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю штраф в розмірі 20% від суми заборгованості. Штрафна санкція =19550,00 *20%=3910,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу за укладеними договорами від 09.09.2021 в розмірі 19550,00грн. та штраф в розмірі 3910,00грн.

У відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1553,82грн. та інфляційні втрати в розмірі 6334,20грн., представивши відповідні розрахунки.

З огляду на наведені положення ч.2 ст.625 ЦК України, суд погоджується з такими розрахунками, оскільки вони є коректними, і вважає, що вимоги позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат є підставними і підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 1211,20 гривень судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 заборгованість за договорами від 09.09.2021 року в розмірі 31348,02грн. (тридцять одну тисячу триста сорок вісім гривень дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 1211,20 гривень (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) сплаченого судового збору.

Позивач: ФОП ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Текст рішення складено та підписано 27.11.2024 року.

Суддя О. І. Ковальчук