Справа № 456/2702/23
Провадження № 2-п/456/6/2024
УХВАЛА

іменем України

25 липня 2024 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бораковського В. М. ,

секретар судового засідання Черевата С. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника адвоката Бразалук С.С. про перегляд заочного рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.04.2024 у справі № 456/2702/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В обґрунтування заяви представник відповідача адвокат Бразалук С.С. покликається на те, що із рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області по справі №456/2702/23 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором не погоджується. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість за користування кредитними коштами. Вважає, що до позовної заяви не додано доказів, які б підтверджували, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «Приватбанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (29.12.2020) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (24.05.2023), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову, вважає, що положення ст. 634 ЦК України не можуть бути застосовані до даних правовідносин. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг «Приватбанку», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. В матеріалах справи наявна довідка про зміну умов кредитування кредитної картки, яка не підписана відповідачем, а тому вона не може підтверджувати, що стосується предмету спору та, що саме з викладеними в ній умовами кредитування ознайомився відповідач, підписуючи анкету-заяву. Згідно до долучених до позовної заяви виписок з кредитних карток, виданих в межах кредитного договору про надання банківських послуг б/н від 29.12. 2020, із зазначених карток списано відсотки за прострочений кредит та за використання кредитного ліміту, а також було списано пеню. Вважає, що суми списані на погашення відсотків у розмірі - 108 440, 17 грн. та на погашення штрафів мають бути зараховані на погашення тіла кредиту, перераховувалися відповідачем на свої кредитні картки шляхом їх поповнення через термінали самообслуговування або шляхом перерахування з інших кредитних карток з метою погашення заборгованості по тілу кредиту, проте Банком зазначені кошти неправомірно, без правових підстав списувалися на погашення відсотків за використання кредитного ліміту та пеню. Є певні непорозуміння і щодо сум стягнення, яка позивачем заявлена, як тіло кредиту. Оскільки кредитний ліміт, відповідно до довідки самого ж позивача, становив не більше 195 000,00 грн, то і тіло кредиту (фактично видана грошова сума) ніяк не могло становити більше 195 000 грн., а насправді, виданий кредитний ліміт від моменту видачі і до 12.12.2021 становив стабільно не більше 180 000 грн. Жодної вимоги щодо повернення кредиту від Банку відповідач не отримував, жодні докази щодо надсилання такої вимоги в матеріалах справи відсутні, це також є підставою відмови у позові. Окремою підставою відмови в позові є той факт, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу видачі коштів. Таким доказом може бути, зокрема, первісна бухгалтерська документація, яка відсутня в матеріалах позову.

Представник відповідача адвокат Бразалук С.С. у судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву про розгляд справи без його участі та відповідача.

Представник позивача повторно у судовове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Вивчивши заяву про перегляд заочного рішення, долучені заявником докази, а також матеріали цивільної справи №456/2702/23, суд доходить такого висновку.

Відповідно до частини 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У Постанові Великої палати Верховного суду від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц вказано про те, що відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може на рівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Вищенаведені докази, на які посилається представник відповідача як на підставу для скасування заочного рішення мають вагоме значення для вирішення справи, а саме, щодо надання кредитних коштів, нарахування відсотків та повідомлення про судове засідання.

Враховуючи вищевикладене в своїй сукупності суд доходить переконання про наявність підстав вважати, що докази, на які посилається представник відповідача, мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому заява підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 259, 260, 287, 288 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву задовольнити.

Скасувати заочне рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.04.2024 у справі № 456/2702/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Справу призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 11.30 год. 04.10.2024 в приміщенні Стрийського міськрайонного суду Львівської області за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул.Валова,12.

Відповідно до частини 6 ст. 259 ЦПК України складання повного тексту ухвали відкладено на п`ять днів.

Повний текст ухвали складений 29.07.2024.

Головуючий суддя В. М. Бораковський