Справа № 635/534/23
Провадження № 2/635/111/2024
УХВАЛА

24 липня 2024 року сел.Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Лук`яненко С.А.,

секретар судового засідання Дороніна А.В.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Дем`яненко Ольги Олегівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому позивач просить суд в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право приватної власності на частину житлового будинку, який позначено літерою А-1, загальною площею 105,2 кв.м, житловою площею 72,7 кв.м, з надвірними будівлями-сарай літ.Б, сарай літ.Е, льох літ.Г, льох літ.Д, вбиральня літ.Ж, колодязь літ.К, огорожа №1,2 за адресою: АДРЕСА_1 .

23.07.2024 року представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Дем`яненко Ольга Олегівна подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 59,00 кв.м, житловою площею 36.1 кв.м, з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі Договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П., за реєстровим №2233 від 06 серпня 2020 року (номер запису про право власності 37654021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251), до набрання рішенням по справі законної сили.

Обґрунтовуючи заяву, представник позивача зазначила, що в позовній заяві про поділ спільного майна подружжя позивачка просила визнати за нею право власності на частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який був зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 15 листопада 2001 року і був придбаний у період перебування у шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . В той час позивачці стало відомо, що відповідач вже вчинив дії щодо відчуження спільного майна подружжя, а саме між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності- житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П., за реєстровим №2233 від 06 серпня 2020 року. Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 52,8 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі Договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П., за реєстровим №2233 від 06 серпня 2020 року. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :00:101:0074. ОСОБА_2 належить житловий будинок, загальною площею 59,0 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м, з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П., за реєстровим №2233 від 06 серпня 2020 року. Даний житловий будинок розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :00:101:0075. Тобто спільне майно, яке є предметом спору та було придбане в період шлюбу - житловий будинок, житловою площею 72,7 кв.м з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відозмінився на підставі Договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П., за реєстровим №2233 від 06 серпня 2020 року на житловий будинок, загальною площею 59,0 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м, з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Представник позивача вважає, що невжиття такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на спірний житловий будинок може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки під час розгляду справи відповідачем спірне майно може бути відчужене на користь третіх осіб, чим будуть порушені права та інтереси позивача. Вжиття заходів забезпечення позову не завдасть жодних збитків відповідачу.

Відповідно до ч. 1ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

За змістом ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є заява учасника справи. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Згідно з п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною вчиняти певні дії, а також забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №384033312 від 24.06.2024 ОСОБА_2 належить житловий будинок, загальною площею 59,0 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м, з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П., за реєстровим №2233 від 06 серпня 2020 року.

У своїй заяві представник позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями.

Верховний Суд в справі №643/12369/19 від 19.02.2021 зауважує, що арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном. Враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо нерухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження нерухомого майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого нерухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Верховний Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

З урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, з огляду на викладене та на підставі наданих позивачем доказів, суд вбачає, що між сторонами дійсно існує спір щодо поділу майна, тому суд дійшов висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження: житлового будинку загальною площею 59,0 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м, з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи частково заяву представника позивача, суд виходить з того, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відчуження спірного об`єкту нерухомого майна, що у випадку задоволення позову унеможливить ефективне відновлення прав позивача.

Керуючись ст.ст. 149-153,260 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Дем`яненко Ольги Олегівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову у виді заборони відчуження житлового будинку, загальною площею 59,00 кв.м, житловою площею 36.1 кв.м, з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на підставі Договору поділу нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Гаража Н.П., за реєстровим №2233 від 06 серпня 2020 року (номер запису про право власності 37654021, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 251), до набрання рішенням по справі законної сили.

В іншій частині заяви про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали про забезпечення позову надіслати учасникам справи для відома,.

Ухвала є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.А.Лук`яненко