Провадження № 6/127/433/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

УСТАНОВИВ:

У липні 2024 із заявою до суду звернулася ОСОБА_2 , яка просила змінити сторону стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ОСОБА_3 у виконавчого провадженні №72386252, з примусового виконання виконавчого листа №127/21711/14-ц від 23.12.2014. Заявниця мотивувала заявлені вимоги тим, що оскільки ОСОБА_4 відступлено право вимоги за кредитним договором, то вона набула права вимоги до ОСОБА_5 . Оскільки виконавче провадження уже відкрито то виникає необхідність змінити сторону для належного виконання рішення суду.

Сторона заявника у судове засідання не з`явилася, представник заявниці адвокат Івачковський В.В. надав суду заяву з проханням здійснити розгляд заяви у їх відсутність, заявлені вимоги підтримав.

Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. у судове засідання не з`явився, суду надав заяву у якій просив розгляд справи здійснити у його відсутність.

Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області вирішено стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CNL-B00/234/2006 від 04.10.2006 року в сумі 21641 дол. США 57 центи, що станом на 08.08.2014 року відповідно до офіційного курсу НБУ (1 дол. США = 12,6067 грн.) еквівалентно 272828 грн. 78 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/090/2007 від 11.05.2007 року в сумі 18096 дол. США 79 центи, що станом на 08.08.2014 року відповідно до офіційного курсу НБУ (1 дол. США = 12,6067 грн.) еквівалентно 228140 грн. 80 коп. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CNL-B00/192/2007 від 13.11.2007 року в сумі 15440 дол. США 97 центи, що станом на 08.08.2014 року відповідно до офіційного курсу НБУ (1 дол. США = 12,6067 грн.) еквівалентно 194659 грн. 67 коп. Решту позовних вимог залишено без задоволення, вирішено питання судових витрат.

Виконавчий лист отримав представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 23.12.2014 року ОСОБА_6 .

На підставі виконавчого листа приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. відкрито виконавче провадження ВП №72386252. У вказаному провадженні стягувачем виступає ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 30.10.2023 року продало новому кредитору ТОВ «ФК «Айквітас» згідно договору факторингу належні первісному кредитору право вимоги до боржника ОСОБА_5 . Згідно умов договору сторони погодили, що фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату шляхом дисконування суми заборгованості.

Згідно укладеного договору відступлення права вимоги ТОВ «ФК «Айквітас» набуло права іпотекодержателя.

У жовтні 2023 ТОВ «ФК «Айквітас» відступило згідно договору відступлення права вимоги ОСОБА_4 право вимоги за кредитним договорами укладеними ОСОБА_5 . Сторони погодили, що первісний кредитор зобов?язується передати новому кредитору право вимоги до боржника за кредитним договором, а новий кредитор зобов?язується прийняти зазначене вище право вимоги та сплатити первісному кредитору грошові кошти в порядку та розмірі, передбачених статтею 4 договору. Згідно п. 4 сторони домовилися, що вартість прав вимог за договором становить 210 000 грн.

Згідно акту приймання передачі ОСОБА_7 прийняла документацію кредитні договори: №CNL-B00/234/2006 від 04.10.2006, № CNL-B00/090/2007 від 11.05.2007; № CNL-B00/090/2007 від 11.05.2007.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

За таких обставин може мати місце звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження, що відповідатиме змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас, згідно із ч. 5 ст. 442 ЦПК України, положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Отже, виходячи зі змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься устатті 49 Закону України від 07 грудня 2000 року № 2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина першастатті 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першоїстатті 1078 ЦК Українипредметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першоїстатті 1 вказаного Закону).

Разом з тим устатті 49 Закону України "Про банки та банківську діяльність" визначено, що факторинг являється кредитною операцією.

Таким чином, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17.

Як передбачено ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. ст. 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Водночас, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договорами про відступлення права вимоги укладеними ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Айквітас», а також між ТОВ «ФК «Айквітас» та заявницею.

Отже, звернувшись до суду заявник, як заінтересована особа, не довело суду належними, допустимими і достовірними доказами своє правонаступництво як кредитора/стягувача по кредитному договору, що є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні заяви.

Таким чином, суд, враховуючи вищевикладене прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 11, 512-519 ЦК України, ст. ст. 258-260, 353, 354, 442 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: