КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №756/7825/24 Головуючий у І інстанції - Луценко О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

установив:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року справу за вищезазначеним позовом передано на розгляд за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що відповідно до обставин і предмету позову та самого Договору позики, сторонами договору позики вже визначено місце його укладення, яким являється м. Київ, тому ним і подано позовну заяву до Оболонського районного суду м. Києва та здійснено оплату судового збору за розгляд справи судом у розмірі 15140 грн.

Вказує, що оскільки предметом позовних вимог є стягнення боргу за договором позики, місце вчинення якого визначено сторонами договору позики м. Київ, то при визначенні підсудності у даній справі слід керуватися правилами визначення підсудності справ за вибором позивача.

Просив суд, скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року про передачу справи на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької областіі направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

На вказану апеляційну скаргу ОСОБА_2 подала відзив, обґрунтовуючи його тим, що в матеріалах справи є надана позивачем копія Договору позики №18/06/2021-213 від 18 червня 2021 р., укладеного сторонами спору. Цей Договір є матеріальною підставою вимог позивача.

Зазначає, що ОСОБА_1 вважає за необхідне застосовувати ч. 8 ст. 28 ЦПК (Підсудність справ за вибором позивача): позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Проте, звертає увагу, що в Договорі позики не зазначене місце його виконання.

Отже, ч. 8 ст. 28 ЦПК застосуванню не підлягає.

Просила суд, позов ОСОБА_1 до неї про стягнення боргу за договором позики залишити без розгляду.

На вказаний відзив ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в обґрунтування якого зазначив, що оскільки, предметом позовних вимог є стягнення боргу за договором позики, місце вчинення якого визначено сторонами в договорі позики, яким являється м.Київ, там де він зареєстрований і проживає, тому згідно п.4 ч.1 ст.532 ЦК України за грошовим зобов`язанням такі спори можуть пред`являтися також - за місцем проживання кредитора, а при визначенні підсудності у даній справі слід керуватися правилами визначення підсудності справ за вибором позивача.

Тому, ним і було подано позов до Оболонського районного суду м. Києва (за місцем свого проживання) та здійснено оплату значної суми судового збору за розгляд справи судом в розмірі 15140 грн.

Вказує, що положення ст. 28 ЦПК України, яка передбачає право позивача на вибір підсудності, поширюється на спірні правовідносини в питанні визначення підсудності, тому висновок суду першої інстанції про передачу справи до іншого суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача, який не проживає в Україні, а має постійне місце проживання в іншій країні, є передчасним.

Просив суд, скасувати ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до Оболонського районного суду м. Києва.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області, Оболонський районний суд м. Києва виходив з того, що даний спір підлягає розгляду з дотриманням правил територіальної підсудності (за зареєстрованим місцем проживання відповідача), в порядку визначеному ч.1 ст.27 ЦПК України, оскільки зареєстрованим місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Вінницького районного суду Вінницької області.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами законодавства з огляду на наступне.

За правилами ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про передачу справи за підсудністю до Вінницького районного суду Вінницької області.

У пунктах 1,2 та 36 постанови №3 пленуму «Про деякі питання визначення юрисдикції та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55,124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: зареєстроване місце проживання або місцезнаходження відповідача, місце заподіяння шкоди, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, які правильно застосовані.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та нормам процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги позивача цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 29 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба

Т.О. Писана