Справа № 473/4419/24
РІШЕННЯ

іменем України

"02" грудня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судового засідання Гоженко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ

в серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики нам умовах фінансового кредиту в сумі 27951,44 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23 червня 2020 року між сторонами було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 82, за умовами якого позивач зобов`язався надати та надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 5274,00 грн зі строком користування протягом 30 днів, а відповідачка зобов`язалася повернути кредит не пізніше 22 липня 2020 року, а також сплатити проценти за користування ним у наступному порядку: в розмірі 1,59 % в день від суми залишку заборгованості за кредитом (базова процентна ставка), в розмірі 2,50 % в день від суми залишку заборгованості за кредитом, у разі користування кредитом поза межами строку дії договору (ч.2 ст. 625 ЦК України).

Проте відповідачка умови договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 09 серпня 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 27951,44 грн, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 5099,00 грн; заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку кредитування в розмірі 2432,00 грн; проценти за понадстрокове користування кредитом (за період з 23 липня 2020 року до 19 грудня 2020 року) в розмірі 19122,00 грн; інфляційні втрати за період понадстрокового користування кредитом (за період з 23 липня 2020 року по 23 лютого 2022 року) в розмірі 1298,34 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14 серпня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

19 листопада 2024 року представниця відповідачки ОСОБА_2 надала відзив на позов, у якому в задоволенні позовних вимог у частині стягнення витрат на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України просила відмовити, посилаючись на те, що в період дії в Україні воєнного стану позичальник звільняється від обумовленої відповідальності. В іншій частині представниця відповідачки позовні вимоги визнала.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представниця адвокат Саннікова Н.Г. в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦКУкраїни передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (у редакції Закону, чинній на час укладення договорів) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю (кредитодавцю) позику (кредит) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Як вбачається з матеріалів справи, 23 червня 2020 року між сторонами було укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 82. Відповідно до договору ТОВ «КФ.ЮА» зобов`язалося надати відповідачці на споживчі потреби кредит у розмірі 5274,00 грн (з них 5099,00 грн готівкою) зі строком користування коштами протягом 30 днів, до 22 липня 2020 року (з можливістю пролонгації вказаного строку), а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним у розмірі 1,59 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом.

У разі користування позичальницею коштами поза межами строку дії договору остання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов`язалася сплачувати проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі 2,50 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом.

Отже, сторони в передбаченій законом письмовій формі уклали договір, узгодили у ньому всі істотні умови, позичальниця погодилася з ними, власноручно підписавши правочин.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «КФ.ЮА.» виконало свої зобов`язання за договором №82 від 23 червня 2020 року, що підтверджується копією Акту про видачу грошових коштів від 23 червня 2020 року за підписом позичальниці.

Проте, матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальницею своїх зобов`язань.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

В той же час, матеріали справи не містять доказів належного виконання позичальницею своїх зобов`язань на користь позивача.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором станом на 09 серпня 2024 року утворилася заборгованість за договором, в тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 5099,00 грн, заборгованість за процентами, нарахованими в межах строку кредитування в розмірі 2432,00 грн. Вказані нарахування здійснені в повній відповідності з умовами договору, зокрема, проценти нараховані в межах встановленого строку кредитування та за узгодженою в договорі процентною ставкою.

Правомірність нарахування позивачем заборгованості за кредитом, процентам, позичальницею не спростовано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором №82 від 23 червня 2020 року заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом (за період з 23 липня 2020 року до 19 грудня 2020 року) становить 19122,00 грн; інфляційні втрати за період понадстрокового користування кредитом (за період з 23 липня 2020 року до 23 лютого 2022 року) становлять 1298,34 грн.

З огляду на викладене, нараховані позивачем проценти за понадстрокове користування позичальницею кредитними коштами та інфляційні втрати за період прострочення платежу підлягають стягненню, оскільки нараховані до введення в Україні воєнного стану.

За встановленого, вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідачки на користь ТОВ «КФ.ЮА» в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 3 028,00 грн судового збору.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,280-282,289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Сергієнка Івана, 18, , заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту від 23 червня 2020 року №82 в розмірі 27951 (двадцять сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн 44 коп., у тому числі: заборгованість за кредитом у розмірі 5099 (п`ять тисяч дев`яносто дев`ять) грн 00 коп., заборгованість за договірними процентами в розмірі 2432 (дві тисячі чотириста тридцять дві) грн 10 коп., заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом у розмірі 19122 (дев`ятнадцять тисяч сто двадцять дві) грн 00 коп., інфляційні втрати за період понадстрокового користування кредитом у розмірі 1298 (одна тисяча двісті дев`яносто вісім) грн 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КФ.ЮА», місцезнаходження місто Київ, вулиця Сергієнка Івана, 18, , судові витрати в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В. Лузан