Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/2398/24
Провадження № 2/552/1865/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2024 Київський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого - судді Самсонової О.А.,

секретар судового засідання Лебедєва Х.В.,

учасники справи та їх представники:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Покоєвич Артем Олексійович,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс»,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші»,

третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна,

третя особа приватний виконавець виконавчої області Полтавської області Райда Олександр Сергійович,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», ТОВ «Качай Гроші» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В позовній заяві зазначила, що 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною було вчинено виконавчий напис № 89854, в якому запропоновано звернути стягнення з громадянки України ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші».

Зазначила, що вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам закону. З наявністю заборгованості позивач не погоджується, зазначає, що кредитного договору вона не підписувала. Розмір заборгованості не є безспірним. Нотаріусу не були подані документи, передбачені законодавством.

Тому позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 89854, вчинений 05 квітня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, яким стягнуто з громадянки України ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Качай Гроші» та нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованість.

Судові витрати просила покласти на відповідача.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 24 квіиня 2024 року у даній справі відкрито провадження, вирішено справу розглянути за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечення від позивача щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Відповідачі, які належним чином повідомлені про розгляд справи судом, з клопотанням про розгляд справи з повідомленням сторін до суду не звертались. Відзиву на позов не надали.

Треті особи письмових пояснень по суті справи суду не надали.

Інші пояснення, заяви та клопотання від учасників справи, які належним чином повідомлені про розгляд справи судом, не надходили.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису № 89854 від 05 квітня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, нотаріус пропонує звернути стягнення:

з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , яка є Боржником за Кредитним договором №540739 від 06 грудня 2019 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», заборгованість за Кредитним договором №540739 від 06 грудня 2019 року.

Строк платежу за Кредитним договором 540739 від 06 грудня 2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів.

Стягнення заборгованості проводиться за період з 31 грудня 2019 року по 23 березня 2021 року.

Сума заборгованості складає 13410,00 грн., в тому числі:

прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3600,00 грн.;

прострочена заборгованість за комісією становить 7560,00 грн.;

прострочена заборгованість за несплаченими процентами за користування кредитом становить 2250,00 грн.;

строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.;

строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.;

строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.;

строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача за домовленістю сторін.

Загальна сума, що підлягає стягненню 13410,00 грн.

Позивач факт укладення кредитного договору заперечує.

Але відповідачами будь-яких доказів на спростування доводів позивача про не укладення кредитного договору до матеріалів справи не додано.

Також судом встановлено, що виконавчий напис № 89854 від 05 квітня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» заборгованості в розмірі 13410,00 гривень перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Виконавчого округу Полтавської області Райди О.С. (а.с.8).

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в такій частині:

«п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів:

«Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Питання застосування вказаних норм вже було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, яка за результатами розгляду сформувала свою правову позицію.

Так, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. При цьому зазначено, що відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У вказаній постанові Велика Палата зазначила, що надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, не містить умов щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку позичальника, умов та порядку нарахування відсотків, відповідальності за порушення зобов`язань, а отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Оскільки договір №540739 від 06 грудня 2019 року не було посвідчено нотаріально, він не є договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, відповідачем взагалі не надано доказів, що нотаріусу відповідачем було подано документи, що свідчать про безспірність заборгованості позивача.

Відповідачем не надано до матеріалів справи будь-яких доказів, що підтверджували б наявність у нього права вимоги до позивача, в тому числі за кредитним договором №540739 від 06 грудня 2019 року, як то договорів про відступлення прав вимоги.

Як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Качай Гроші» стягнуто заборгованість за кредитним договором за період з 31 грудня 2019 року по 23 березня 2021 року. І за вказаний період сума заборгованості складає: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3600,00 грн., прострочена заборгованість за комісією - 7560,00 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2250,00 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн.

Але підстави нарахування позивачу відсотків за період 31 грудня 2019 року по 23 березня 2021 року наявними у справі доказами не доведені.

Таким чином заборгованість у розмірі 13410,00 грн. наявними в матеріалах справи доказами не доведена, та не є безспірною.

Як зазначила Велика палата Верховного суду у Постанові від 15 січня 2020 року, ухваленій в цивільній справі № 305/2082/14-ц, провадження № 14-557 цс 19, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Судом встановлено, що заборгованість позивача за договором не є безспірною.

Таким чином, вирішуючи справу на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що виконавчий напис нотаріусом вчинено за договором, який не посвідчено нотаріально, за вимогами, які не є безспірними, та з порушенням строків, встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат», позивачем не підтверджено належним чином його право вимоги до ОСОБА_1 .

На підставі викладеного позов необхідно задовольнити, визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

При цьому належним відповідачем, до якого судом задовольняються позовні вимоги, є ТОВ «Качай Гроші», на користь якого нотаріусом запропоновано звернути стягнення з позивача у оскаржуваному виконавчому написі.

Оскільки залученими до справи доказами не підтверджується набуття ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до позивача за цим виконавчим написом, в задоволенні позовних вимог до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати позивача складаються зі сплати судового збору за розгляд справи у розмірі 1211 грн. 20 коп. та витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 14000 грн.

У зв`язку з задоволенням позовних вимог про визнання виконавчого напичу таким, що не підлягає виконанню, з відповідача ТОВ «Качай Гроші» на користь позивача необхідно стягнути 1362 грн. на відшкодування витрат зі сплати судового збору.

При цьому відповідач ТОВ «Качай Гроші» звернувся до суду з клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на їх не співмірність та завищення розміру.

Вирішуючи вказане клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Частиною 3 ст. 137 ЦПК України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи предмет судового розгляду, сталість судової практики у подібній категорії справ, суд не вважає обґрунтованим включення до розрахунку вартості правової допомоги пункту про попереднє опрацювання матеріалів протягом чотирьох годин, а також формування правової позиції та консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів протягом двох годин.

Дана справа є справою незначної складності. Тому, виходячи зі звичайної вартості таких послуг, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 6000 грн. на відшкодування вартості одержаної правової допомоги.

Тому клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення.

Всього з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 7211,20 грн. на відшкодування понесених ним судових витрат (1211,20 грн. + 6000 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, від 05 квітня 2021 року за № 89854 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» заборгованості за кредитним договором №540739 від 06 грудня 2019 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» на користь ОСОБА_1 7211 грн. 20 коп. на відшкодування понесених нею судових витрат (сім тисяч двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний термін з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», місцезнаходження: м.Київ, бульв. Верховної Ради, 34, оф. 511, ідентифікаційний код юридичної особи 42254696;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», місцезнаходження: м.Київ, вул.. Казимира Малевича, буд. 86И, ідентифікаційний код юридичної особи 41697872;

третя особа приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, адреса: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено,

третя особа приватний виконавець виконавчої області Полтавської області Райда Олександр Сергійович, адреса: м. Полтава, вул. Юліана Матвійчука, 111, кімн.1, реєстраційний номер облікової картки платника податків судом не встановлено.

Повне судове рішення виготовлено 29 липня 2024 року.

Головуючий О.А.Самсонова