С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/1696/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

19 березня 2024 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

представника Позивача - адвоката Моренка В.І.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним, визнання права власності та витребування майна.

ІІ. Описова частина

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 з вимогами про:

-визнання довіреності на право розпорядження автомобілем марки Mitsubishi Lancer, 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , наданою ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_2 , посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. 29.12.2014 за реєстровим номером 2028, удаваним правочином.

-визнання за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Mitsubishi Lancer 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

-витребування від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Ухвалою від 24 червня 2019 року судом було відкрито провадження у справі.

Свої вимоги Позивачка обгрунтовує наступним.

Зазначає, що 28.12.2014 нею було передано ОСОБА_2 в якості гарантії виконання зобов`язання зі сплати заборгованості за квартиру АДРЕСА_1 власний автомобіль марки Mitsubishi Lancer, 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 . За домовленістю між сторонами вказаний автомобіль, як вказує Позивачка, мав бути повернутий їй після виплати заборгованості у повному обсязі.

29.12.2014 у підтвердження домовленостей Позивачкою було видано довіреність на ім`я Відповідача-1 на володіння, користування та розпорядження вказаним транспортним засобом, як вимагав ОСОБА_2 . Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. 29.12.2014 за реєстровим номером 2028.

Позивачка вказує, що 17.03.2015 їй стало відомо, що 11.02.2015, всупереч досягнутим домовленостям, відбулась перереєстрація належного їй транспортного засобу у ВРЕР-6 УДАІ в м. Києві на нового власника - ОСОБА_3 .

Позивачка наполягає на тому, що в дійсності між нею та ОСОБА_2 був укладений правочин не у вигляді довіреності на право розпорядження транспортним засобом, а правочин у вигляді довіреності на право користування автомобілем.

Довіреність була видана Позивачем виключно з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили, тому до відносин учасників даного правочину необхідно застосовувати відповідні правила правочину, який сторони мали на увазі.

Враховуючи те, що Відповідач-1 за удаваною довіреністю незаконно заволодів транспортним засобом, який належить Позивачці, та відчужив його на користь іншої особи без згоди власника, тому Позивачка, як вона вважає, має право вимагати визнання права власності на транспортний засіб - автомобіль марки Mitsubishi Lancer 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також витребування його від ОСОБА_3

12 вересня 2022 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому він проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що вимоги Позивачки спростовуються змістом самої довіреності, в якій зазначено про надання йому права на розпорядження автомобілем від її імені. Реалізації ОСОБА_2 наданих йому повноважень на продаж автомобіля лише підтверджує справжній намір Позивачки на уповноваження Відповідача-1 на його відчуження. А тому видана довіреність ніяким чином не є удаваним правочином.

В судовому засіданні представник Позивачки підтримав позицію, викладену ним у позовній заяві.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення представника Позивача, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2014 року ОСОБА_1 оформлена довіреність, що посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Апатенко М.А. та зареєстровано в реєстрі за №2028.

Згідно з вказаною довіреністю ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_2 укладати правочини щодо розпорядження (продати, обміняти, здати в оренду, або найм, за ціну та на умовах на його розсуд) належним їй на праві власності автомобілем марки Mitsubishi Lancer 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до частини першої та абзацу першого і другого частини третьої статті 202 Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Тлумачення статті 235 ЦК України свідчить, що удаваним є правочин, що вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Тобто сторони з учиненням удаваного правочину навмисно виражають не ту внутрішню волю, що насправді має місце.

Відтак, сторони вчиняють два правочини: один удаваний, що покликаний "маскувати" волю осіб; другий - прихований, від якого вони очікують правових наслідків.

Формулювання, що його "вчинено сторонами", породжує висновок, що він може бути лише дво- або багатостороннім правочином. Між тим не виключається, що й односторонній правочин буде удаваним. Проте якщо застосовувати конструкцію удаваності до одностороннього правочину, то удаваний та прихований мають бути односторонніми правочинами.

Наполягаючи на тому, що довіреність на розпорядження транспортним засобом від 29.12.2014 була вчинена Позивачкою для приховання іншого правочину - довіреності на право користування цим автомобілем, Позивачка не надала жодного допустимого доказу у підтвердження своєї позиції. Посилання на наявність між нею та ОСОБА_2 інших договірних відносин, у забезпечення своїх зобов`язань за якими ОСОБА_1 начебто передала у володіння Відповідачу-1 свій автомобіль, матеріалами справи не підтверджується.

Крім того, суду не надано логічних пояснень, з якою метою Позивачці потрібно було приховувати вчинення довіреності на право володіння автомобілем іншим видом довіреності - на право його відчуження.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Встановлено, що на підставі довідки-рахунку серії ВІА №627703, виданої ТОВ «АВТОПРОВАЙДЕР» право власності на автомобіль Mitsubishi Lancer 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , було зареєстроване за ОСОБА_3 . Таким чином, транспортний засіб вибув з власності Позивачки на підставі цивільно-правової угоди, укладеної від її імені на підставі довіреності від 29.12.2014. Вказана угода є чинна, вона ніким не оспорена, а тому вважається правомірною.

Таким чином, підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль, а також про витребування його від законного власника немає.

З огляду на наведене позов задоволенню не підлягає.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 272 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову відмовити.

2.Судові витрати покласти на ОСОБА_1 .

3.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

4.Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач-1: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Відповідач-2: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: відомості відсутні.

Суддя: