Номер провадження 2-др/243/19/24
Номер справи 203/3845/24
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті додаткового рішення

«02» грудня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі :

головуючого - судді Хаустової Т.А.

за участю секретаря судового засідання - Чернікової Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів на підставі Наказу № 29-к «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10 травня 2022 року, заяву ОСОБА_1 , представник заявника адвокат МИСЕЧКО Катерина Олександрівна про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом, яка обґрунтована тим, що 18 листопада 2024 року рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області позовну заяву ОСОБА_2 задоволено частково. Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат, суд зазначив, що як вбачається зі змісту договору про надання правових послуг адвоката від 05 червня 2024 року, укладеного між адвокатом Мисечко К.О. та ОСОБА_2 , додатку до договору від 05 червня 2024 року, вартість наданих адвокатом послуг становить 7 000 грн., відповідно до платіжної інструкції від 29 липня 2024 року ОСОБА_2 перерахувала ОСОБА_3 1 230,00 грн. Зазначає, що квитанція на суму 1230 грн. не є сплатою за послуги адвоката, а є сплатою позивачем судового збору. Заявник додатково надала акт виконаних робіт по вищевказаній цивільній справі, в якому зазначено повний перелік робіт. Зазначила, що сторона позивача була позбавлена можливості зробити відповідну заяву, оскільки суд проігнорував заяву представника позивача про участь у справі у режимі відеоконференції та виніс рішення у відсутності сторони позивача.

Просить ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути з відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь позивача ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5770 грн. з урахуванням стягнутої судом суми витрат на правову допомогу у розмірі 1230 грн.

Позивач, ОСОБА_2 , та представник позивача адвокат Мисечко К.О., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ №1304428 від 22 липня 2024 року, в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Згідно з ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає ухваленню додаткового рішення у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та подану заяву, дійшов наступного висновку.

Згідно з ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Додатковими судовими рішеннями є додаткові рішення, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази або вирішені не всі клопотання.

В провадженні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом.

Заочним рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18 листопада 2024 року позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом задоволено частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Додаткове рішення може бути ухвалене у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України. Згідно із частиною третьою цієї статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини 5 статті 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) зазначено, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 20 постанови Пленуму ВСУ N 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220ЦПК України (в ред. 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Таким чином, суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та не може виходити за їх межі з власної ініціативи.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У своїй постанові від 14.01.2019 у справі №927/26/18 Верховний Суд зазначив, що відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Суд також зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 26.07.2023 у справі №160/16902/20, за загальним правилом, питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватися судом одночасно із задоволенням позову такої сторони у рішенні, постанові або ухвалі. Разом з тим, суд може розглянути це питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених законом передумов: неможливості подати докази розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви про це до закінчення судових дебатів.

Певної форми відповідної заяви та вимог до її змісту законом не передбачено, отже, така заява може бути письмовою або усною (під час фіксування судового засідання технічними засобами).

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат на правничу допомогу з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Якщо ж до завершення розгляду сторона не заявила суду про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, й, відповідно, не надала документів, які ці витрати підтверджують, суд у такому випадку не має підстав розподіляти ці витрати.

Зважаючи на викладене вище, суд доходить висновку, що обов`язковою умовою для надання оцінки доказам понесення витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення рішення у справі та, відповідно, ухвалення додаткового рішення є не лише подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, але й подання заяви про відшкодування судових витрат (про подання відповідних доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду) до закінчення судових дебатів. У разі відсутності такої заяви суд позбавлений можливості ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат.

Представник позивача зазначає, що не зробила заяву в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, оскільки вона не змогла прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд не приймає до уваги такі заперечення представника позивача, оскільки представник позивача мав можливість надати до суду будь-яку заяву, в тому числі про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, шляхом направлення такої заяви через систему «Електронний суд», так само, як були надані клопотання про долучення до матеріалів справи документів та заява про проведення засідання в режимі відеоконференції.

Отже, такої заяви стороною позивача подано не було, тому питання відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу було вирішено під час ухвалення рішення по справі.

Також, представник позивача зазначає, що квитанція на суму 1230 грн. не є сплатою за послуги адвоката, а є сплатою позивачем судового збору.

Вказані заперечення суд також не приймає до уваги з огляду на наступне.

В матеріалах цивільної справи містяться дві квитанції. Одна квитанція від 29 липня 2024 року №4008-3525-9589-5329 про сплату судового збору в сумі 1 211,20 грн. за позовом ОСОБА_2 Друга квитанція №Р24АD9228 від 29 липня 2024 року на суму 1230,00 грн. з призначенням платежу «Переказ власних коштів», де платник ОСОБА_2 , а отримувач ОСОБА_3 .

При ухваленні рішення судом не було віднесено кошти за сплату судового збору до витрат на правову допомогу. Судом було вирішено питання відшкодування і судового збору, і витрат на правову допомогу. Що стосується суми відшкодування на правову допомогу, то суд також обґрунтував своє рішення. Судом було враховано, що загальні витрати на правову допомогу позивача склали 7000 грн. Проте, при ухваленні рішення суд прийшов до висновку, що вказана сума є значно завищеною та не відповідає критеріям розумності та співмірності. Крім того, позов задоволений частково, лише на 25,16% від заявленого обсягу вимог майнового характеру.

Таким чином, при ухваленні рішення по справі судом було вирішено питання щодо відшкодування понесених позивачем витрат на правову допомогу. Заявлені представником позивача вимоги у заяві про ухвалення додаткового рішення по справі зводяться до незгоди з визначеною судом сумою відшкодування понесених витрат на правову допомогу. В даному випадку, позивач має право оскаржити рішення суду до апеляційної інстанції.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 260, 263, 270 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , представник заявника адвокат МИСЕЧКО Катерина Олександрівна про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалу постановлено та підписано в нарадчій кімнаті в одному екземплярі.

Повний текст Ухвали суду складено 02 грудня 2024 року.

Головуючий:

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду Т.А.Хаустова