Справа № 337/4206/24
Номер провадження 2-о/337/232/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2024 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Завгороднього Є.В., за участю секретаря судового засідання Лемонджави А.В., розглянувши цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

У С Т А Н О В И В:

30 липня 2024 року ОСОБА_1 (далі за текстом заявник) звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

Заявник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Заповітне Василівського району Запорізької області помер її батько, ОСОБА_2 . Зареєструвати в органах ДРАЦС смерть батька відповідно до чинного законодавства заявник не має можливості, оскільки на даний час селище Заповітне у зв`язку зі збройною агресією з боку російської федерації перебуває на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Оригінал лікарського свідоцтва про смерть, необхідний для державної реєстрації смерті, відсутній. Водночас, встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне для отримання свідоцтва про смерть та оформлення права на спадщину, у зв`язку з чим заявник просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Заповітне Василівського району Запорізької області, у судовому порядку.

Ухвалою суду від 30.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено відкрите судове засідання.

Заявник в судове засідання не прибула, подала клопотання про розгляд справи без її участі, вимоги уточнила окремою заявою, підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Як вбачається з матеріалів справи, батько заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився в селі Новозлатопіль Гуляйпільського району Запорізької області, був громадянином України, що підтверджується паспортом НОМЕР_1 .

Факт смерті ОСОБА_2 22.02.2024 року в селищі Заповітне Запорізької області підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на тимчасово окупованій території Україні, від 06.03.2024 року, копією довідки про смерть від 06.03.2024 року із вказаною причиною смерті: хронічна серцева недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз.

Факт родинних відносин заявника і померлої особи підтверджується свідоцтвом про народження заявника від 17.03.1988 року, виданим на ім`я ОСОБА_3 , свідоцтвом про шлюб, укладеним з ОСОБА_4 , від 04.10.2013 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державній реєстрації відповідно до цього Закону підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Статтею 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її батька та подальшого оформлення права на спадщину.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Крім того, документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. При цьому, у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таку правову позицію висловив Верховний Суд в постанові від 22 жовтня 2018 року у справі № 235/2357/17, з посиланням на судову практику Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини.

До вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані «намібійські винятки» Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй (далі ООН) у документі «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Колегія суддів звернула увагу на позицію Європейського суду з прав людини, який розвиває цей принцип у своїй практиці, наприклад, у справах «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey), «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia). «Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На підставі викладеного, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що дасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть її батька, видане державним органом України.

Відповідно до ст. 317, 430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити рішення до негайного виконання.

Оскільки реєстрація смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав в судовому порядку встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: Запорізька область, Василівський район, селище Заповітне, причина смерті: хронічна серцева недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз.

Враховуючи вищевикладене, керуючись: ст.ст. 13, 18, 258, 263, 265, 315, 317, 319, 352- 354, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України задовольнити;

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Новозлатопіль Гуляйпільського району Запорізької області, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: Україна, Запорізька область, Василівський район, селище Заповітне, причина смерті: хронічна серцева недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця, дифузний кардіосклероз;

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони та інші учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 ;

Заінтересована особа: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), код ЄДПРОУ 04053950, місцезнаходження: місто Запоріжжя, вул. Петра Ребра, б. 9-А.

Суддя Євген ЗАВГОРОДНІЙ