П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року м. Київ

Справа №754/2328/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/10999/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на рішення Деснянського районного суду міста Києва, ухваленого під головуванням судді Грегуль О.В. 02 квітня 2024 року в м. Києві, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача 142258,28 грн кредиту, з яких:

50000 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту;

89194,83 грн - прострочені платежі по процентах;

3073,45 грн - сума прострочених платежів за комісією за договором № 458249-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 09 січня 2023 року та судовий збір у сумі 2422,40 грн..

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 09 січня 2023 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №458249-КС-001, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 50000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,16045 % за кожен день користування кредитом.

Відповідач порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість станом на 12 лютого 2024 року в сумі 142258,28 грн, яка складається з суми прострочених платежів по «тілу» кредиту - 50000,00 грн; суми прострочених платежів по відсотках 89194,83 грн; суми прострочених платежів за комісією- 3073,45 грн.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 за договором № 458249-КС-001 про надання кредиту від 09 січня2023 року на користь ТОВ «Бізнес Позика» 139184,93 грн. - кредиту і процентів та 2370,08 грн. - судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення комісії в сумі 3073, 45 грн, суд виходив з того, позивач не мав права встановлювати платежі, які споживач має платити на користь кредитодавця за дії, які кредитодавець здійснює на власну користь, а тому комісія є супутньою послугою, що супроводжує кредит і її компенсація за рахунок відповідача є незаконною. При цьому, суд вказав що позивачем було доведено наявність заборгованості за зазначеним договором за основним зобов`язанням та за процентною ставкою.

Не погодилось із вказаним рішення суду в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії позивач, представником подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що посилання суду першої інстанції на судову практику в питанні неправомірності встановлення комісії некоректне, оскільки в даних справах кредитні договори були укладені до прийняття Закону України «Про споживче кредитування», а тому з 10 червня 2017 року відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування регулюються Законом України «Про споживче кредитування», а не Законом України «Про захист прав споживачів». Вказаний закон чітко передбачає право кредитодавця на встановлення комісії за надання кредиту.

Крім того, Національний Банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, своєю Постановою від 11 лютого 2021 року №16 затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит». Дані правила передбачають правомірність встановлення кредитодавцем супровідних послуг за кредитом, в тому числі і комісії «за надання кредиту».

Також комісія за надання кредиту передбачена умовами кредитного договору.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту у сумі 3073, 45 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість по комісії за надання кредиту у розмірі 3073, 45 грн та здійснити розподіл судових витрат.

Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Перш за все, колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що в порядку ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції переглядається апеляційним судом в частині незадоволених позовних вимог, пред`явлених до відповідача ОСОБА_1 . В іншій частині рішення суду першої інстанції не становить предмет апеляційного перегляду, так як іншими учасниками справи не оскаржується і вони не будуть позбавлені такого права.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення суми прострочених платежів за комісією за надання кредиту в розмірі 3073, 45 грн.

Як вбачається з наданих ТОВ «Бізнес Позика» доказів, з візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається, що 09 січня 2023 року о 16:25:09 ОСОБА_1 здійснив вхід до особистого кабінету на сайті ТОВ «Бізнес Позика» www.my.bizpozyka.com, використавши номер телефону, та надав всю необхідну інформацію для формування належної пропозиції клієнту. ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Відповідач ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту. Також клієнту за номером телефону відправлено смс-повідомлення з однаразовим ідентифікатором «UA-2772» для підписання. ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 в ІТС індивідуальну оферту (з відповідним активним посиланням), яка містить істотні умови договору, з якою клієнт ознайомся та прийняв її умови. (а. с. 12-16, 17-19, 26-31).

Відтак, кредитний договір між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено 09 січня 2023року в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 50000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами про надання споживчих кредитів. Строк кредиту складає 16 тижнів; процентна ставка в день 1, 16045 (фіксована ставка); комісія за надання кредиту 7500 грн.; загальний розмір кредиту 50000грн.; термін дії договору до 01 травня 2023 року; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 105040,00 грн.;орієнтовна реальна річна процентна ставка 12160, 20 процентів /а.с.22-26/.

Пунктом 3.2.3 договору було встановлено графік платежів, якого повинен дотримуватись позичальник. Останній платіж в рахунок повернення боргу позичальник мав сплатити 01 травня 2023, загальний розмір платежів, які мав сплатити позичальник за кредитним договором складав 105040 грн, з яких: проценти за користування кредитом 47540 грн, кредит 50000 грн, комісія за надання кредиту 7500, 00 грн /а.с.22,23/.

ОСОБА_1 ознайомився з Паспортом споживчого кредиту та підписав його одноразовим ідентифікатором «UA-2772», що підтверджується візуальною формою.

Крім того, позивачем було додано анкету клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи - https://my.bizpozyka.com/), де були зазначені дані клієнта: номер телефону, адреса реєстрації, РНОКПП/ІПН та інформацію щодо бажаного кредиту /а.с.19/.

Також позивачем на підтвердження кредитних зобов`язань до матеріалів справи було долучено платіжну інструкцію №34309 від 09 січня 2023 року про переказ коштів шляхом поповнення на картку коштів у сумі 50000 ОСОБА_1 /а.с.20/.

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти..

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі.

Договір був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже в силу ст. 629 ЦПК України є обов`язковим до виконання сторонами.

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, відповідачем 23 січня 2023 року погашено заборгованість по комісії у розмірі 4426,55 грн. Вказане, у свою чергу свідчить про те, що відповідачем було визнано та виконано частково умови договору щодо комісії за надання кредиту. таном на 12 лютого 2024 року заборгованість відповідача по комісії за надання кредиту становить 3073,45 грн. (7500,00 грн. - 4426,55 грн.).

Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 7500 грн., а також подальша вимога стягнення нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а тому висновок суду першої інстанції про те, що комісія є супутньою послугою, що супроводжує кредит і її компенсація є незаконною, є помилковим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за комісією у розмірі 3073, 45 грн.,а відтак рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за комісією підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення вказаної вимоги.

А отже доводи апеляційної скарги щодо неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи і невмотивованість рішення в оскаржуваній частині знайшли своє підтвердження, тому апеляційна скарга підлягає до задоволення.

В порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню повністю, тозміні підлягає і рішення суду першої інстанції в частині вирішення судових витрат та стягненняз відповідача на користь позивача витрат по сплаті судового збору за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 132,26 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 квітня 2024 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту скасувати та ухвалити в цій часині нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за комісією за надання кредиту у сумі 3073,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати в розмірі 132,26 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук