Провадження № 2/686/5986/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

26 листопада 2024 року м. Хмельницький Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,

встановив:

13 серпня 2024 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилаються на те, що Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_2 у тому ж будинку (по 1/4 частки у праві власності).

16 квітня 2024 року сталося залиття квартири позивача із квартири відповідачів, про що Управляючою муніципальною компанією «Озерна» складено відповідний акт, згідно якого причинами залиття квартири позивача були: негерметичність примикання ванни до стіни в квартирі відповідачів; механічне пошкодження (протікання) різьбового з`єднання змішувача у ванній кімнаті на трубопроводі гарячого водопостачання у квартирі відповідачів.

Таким чином, відповідачі мають нести відповідальність перед позивачем за завдану йому шкоду відповідно до їх часток у праві власності на належну їм квартиру.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що йому було завдано майнової шкоди в розмірі 17 649 грн. 00 коп., що складається з: 3 000 грн. 00 коп. сплачених за злив води з натяжних стель у квартирі, яка накопичилась внаслідок залиття та 14 649 грн. 00 коп. - вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести внаслідок затоплення (висновок експерта додається). Також позивачу завдано й моральної шкоди, розмір відшкодування якої він оцінює в 5 000 грн. 00 коп. Разом з тим, ОСОБА_1 вказує, що він поніс витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4 165 грн. 04 коп., які також просить стягнути з відповідачів. Розмір судових витрат, які позивач очікує понести в зв`язку з розглядом справи, складає 1 211 грн. 20 грн. судового збору та 12 000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідачів по 4 412 грн. 25 коп. з кожного в якості відшкодування матеріальної шкоди, по 1 250 грн. 00 коп. з кожного в якості відшкодування моральної шкоди та по 1 041 грн. 25 коп. з кожного витрат на проведення експертного дослідження.

Ухвалою суду від 29 серпня 2024 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 06 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, представник позивача ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, доказів поважності причин неявки до суду не надавали, жодних заяв, клопотань чи відзив на позов до суду не подали.

Відповідно до ч. 8 ст. 178, ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду, за наявними матеріалами.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та наведені заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, заслухавши доводи учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків, виходячи з наступних доводів, мотивів та міркувань.

Позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1997 року, копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.01.2014 року № 19, копією договору дарування частки у праві власності на квартиру від 01.11.2013 року,

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 (на праві спільної часткової власності їм належить по 1/4 частки даної квартири).

16 квітня 2024 року сталося залиття квартири позивача ОСОБА_1 № 20 за адресою: АДРЕСА_4 , із квартири відповідачів АДРЕСА_3 , про що Управляючою муніципальною компанією «Озерна» 16.04.2024 року складено відповідний акт.

Згідно вказаного акту про залиття квартири АДРЕСА_1 , внаслідок залиття у квартирі позивача виявлено: змокання, деформація підвісної стелі з плівки (3,5 кв.м) та сліди від води на стінах в ванній кімнаті; змокання, деформація підвісної стелі з плівки (1,2 кв.м) в туалеті; змокання стелі (5,2 кв.м) та утворення на стінах мокрих жовтих плям, що призвело до деформації шпалер в дитячій кімнаті.

Також у акті від 16.04.2024 року вказано, що причинами затоплення квартири АДРЕСА_1 є: негерметичність примикання ванни до стіни в квартирі АДРЕСА_3 ; механічне пошкодження (протікання) різьбового з`єднання змішувача у ванній кімнаті на трубопроводі гарячого водопостачання кв. АДРЕСА_3 .

Позивачу ОСОБА_1 внаслідок затоплення його квартири було завдано майнової шкоди в розмірі 17 649 грн. 00 коп., що складається з: 3 000 грн. 00 коп. сплачених за злив води з натяжних стель у квартирі, яка накопичилась внаслідок залиття (що підтверджується копією платіжної інструкції № 0.0..1 від 17.04.2024 року, копією акту № 1 від 18.04.2024 року); 14 649 грн. 00 коп. - вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести у квартирі АДРЕСА_1 внаслідок затоплення (що підтверджується копією висновку експерта № 28/24 від 29.07.2024 року). Також позивач поніс витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4 165 грн. 04 коп., що підтверджується копією договору на проведення експертного дослідження б/н від 23.07.2024 року, копією акту від 29.07.2024 року здачі-приймання виконаних робіт до договору б/н від 23.07.2024 року, копією довіреності 18.04.2024 року, копією платіжної інструкції № 0.0..1.

Згідно із ст. 151 ЖК, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Статтею 177 ЖК встановлено, що громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Відповідно до вимог статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно із ч. 3 ст. 156 Житлового кодексу України власник квартири та члени його сім`ї повинні дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири).

Згідно ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Наведені положення унормовують загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина, і за відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

В свою чергу, шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння шкоди. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення є зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

При цьому за положеннями ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Крім того, аналіз наведеної норми права з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене, з урахуванням визначених процесуальними кодексами принципів змагальності й диспозитивності, саме на відповідача у даній категорії справ покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди особі, майно/здоров`я якої постраждало внаслідок неналежного утримання об`єкта.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду у постанові від 04 березня 2019 року у справі №752/20375/15-ц, провадження № 61-16031св18.

У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення, обов`язковому з`ясуванню у процесі розгляду даної справи підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Відповідно до ст. ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об`єктивному взаємозв`язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані відповідачем та його представником у процесі судового розгляду.

За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що внаслідок неналежного виконання відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 обов`язку з утримання квартири АДРЕСА_3 , у належному стані, було спричинено пошкодження у квартирі АДРЕСА_1 , власником якої є позивач ОСОБА_1 , що завдало останньому матеріальної шкоди.

Зважаючи на наданні позивачем докази, суд приходить до висновку про доведеність останнім завдання йому матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його майна (затопленні квартири) на суму 21 814 грн. 04 коп., що складається з: 3 000 грн. 00 коп. сплачених за злив води з натяжних стель у квартирі, яка накопичилась внаслідок; 14 649 грн. 00 коп. - вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести у квартирі АДРЕСА_1 внаслідок затоплення та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4 165 грн. 04 коп.

Ухвалюючи рішення у даній справі, суд також, враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04 від 10 лютого 2010 року).

Розглядаючи позовну вимогу позивача про стягнення моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Сам факт затоплення квартири є стресовою ситуацією і тягне моральні страждання. Позивач зазнав моральних страждань внаслідок пошкодження майна, необхідністю відстоювати свої права, звертатись до адвокатів та до суду, а також нести додаткові моральні та матеріальні витрати на відновлення порушеного права.

Суд, виходячи із засад розумності, співрозмірності із заподіяною шкодою, виваженості та справедливості, приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, та на користь позивача підлягає стягненню з відповідачів в якості відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. 00 коп.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 2ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

На підставі викладеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь позивача ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката 12 000 грн. 00 коп. (копія договору б/н від 16.05.2024 року, копія платіжної інструкції № 0.0..1 від 06.08.2024 року, копія платіжної інструкції № 0.0..1 від 16.05.2024 року, опис наданих послуг у справі № 686/22209/24) та витрати по сплаті судового збору 1 211 грн. 20 коп., а всього 13 211 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 137, 141, 263-265, 280, 281, 282, 365 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1167 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 ) відшкодування матеріальної шкоди в сумі 21 814 грн. 04 коп. (по 5 453 грн. 51 коп. з кожного).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 ) відшкодування моральної шкоди в сумі 5 000 грн. 00 коп. (по 1 250 грн. 00 коп. з кожного).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_6 ) судові витрати в сумі 13 211 грн. 20 коп. (по 3 302 грн. 80 коп. з кожного).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 29 листопада 2024 року.

Суддя: