Справа № 464/5678/24
пр.№ 2/464/1790/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: судді Шашуріної Г.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу № 464/5678/24 за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за надані послуги,

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року у сумі 4 789,30 грн, покликаючись на невиконання відповідачами обов`язку щодо сплати житлово-комунальних платежів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 серпня 2024 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Ухвалою судді від 06 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити, оскільки такий не ґрунтується на законі і не підтверджений належними, допустимими, достовірними доказами. Зазначає, що їхня квартира обладнана індивідуальним опаленням і від`єднана від системи центрального опалення. У їхньому будинку немає місць загального користування, які б опалювалися, що підтверджується актом ЛКП «Житловик-С» від 28.03.2022. Уся система опалення знаходиться виключно в квартирах, які споживають послуги центрального теплопостачання. Ні в їхній квартирі, ні в жодному місці загального користування немає будь-якого елемента мережі центрального опалення, тому вони не використовують тепло, надане позивачем ні для опалення своєї квартири, ні для опалення місць загального користування, а тому немає підстав і для оплати забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Вказує, що відповідач ОСОБА_1 є неналежним, так як не є співвласником квартири.

Представником позивача ОСОБА_4 , подано пояснення, у якому зазначає, що твердження відповідача є хибними, відповідач ОСОБА_1 є належним, оскільки зареєстрована у житлі споживача та користується нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами. Вказує, що внутрішньобудинкова система опалення якраз і належить до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Саме тому кожен мешканець будинку зобов`язаний брати участь в управлінні та функціонуванні інженерних систем багатоповерхового будинку. У будинку по АДРЕСА_1 , є внутрішньобудинкова система опалення, яка функціонує належним чином. Будинок обігрівається. Є встановлений комерційний вузол обліку теплової енергії, який облікує спожиту теплову енергію у будинку. Копії актів експлуатаційної повірки вузла обліку теплової енергії, свідоцтва про повірку, встановлення вузла обліку надаються. Відповідно є витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкові системи опалення. Підтримання температури у місцях загального користування відбувається не тільки через опалювальні пристрої, а також за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень. У будинку відповідачів у підтримується температура вище 0° С.

Відповідач ОСОБА_2 подала заперечення на пояснення позивача, яке не містить її власноручного підпису, а тому суд повертає таке останній на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України.

Також, відповідачем ОСОБА_2 заявлено клопотання про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розглядаючи яке суд дійшов висновку, що таке задоволенню не підлягає, так як характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, клопотання жодним чином не обґрунтовано необхідністю учасників справи бути присутніми у судовому засіданні, адже всі доводи відповідач вправі викласти у письмовому вигляді. Заяву про виклик свідків не подано.

У випадках коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо проведення публічного розгляду справи.

Саме така правова позиція сформульована Верховним Судом у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 712/1100/20. За умовами ч.4ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Інших заяв/клопотань сторонами не заявлено

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися нам припущеннях (ст.ст.12,81 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України).

У ході розгляду справи установлено та не заперечується сторонами, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 , де також зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 . Указане підтверджується відомостями з Єдиного державного демографічного реєстру від 28 серпня 2024 року, даними Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради та довідкою позивача від 18 липня 2024 року.

Відповідно до ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газопостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (ст.ст.1, 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Виходячи із приписів ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст.13 Конституції України, ст.ст.319,322,382ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 639/10591/14-ц).

Як регламентовано ч.6 ст.10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.

За приписами п.п.14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, в редакції від 08 вересня 2021 року за № 1022, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.

Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Плата за абонентське обслуговування нараховується у відповідності до ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Як визначено ст.1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначенні для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення.

За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.

Позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго» до будинку відповідачів надаються послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води. Висновком для такого слугує акт за № 2888 від 04 лютого 2016 року, складеним між ЛКП «Житловик-С» та ЛМКП «Львівтеплоенерго», за яким у приміщенні елеватора за адресою: АДРЕСА_1 встановлено вузол обліку теплової енергії на опалення, експлуатаційну перевірку вузла обліку теплової енергії (ВОТЕ) проведено 30 серпня 2023 року, про що свідчить відповідний акт від 30 серпня 2023 року.

З огляду на наведені законодавчі положення та фактичні обставини справи відповідачі не звільнені від оплати за опалення місць загального користування, сплати витрат на функціонування системи гарячої води та плати за абонентське обслуговування, нарахування яких підтверджується відомостями, наданими позивачем.

Одночасно з таких відомостей убачається, що відповідачам не нараховується плата за теплову енергію та гарячу воду, постачання яких таким не здійснюється. Долучені відповідачами лист Львівського комунального підприємства «Житловик-С» від 23 вересня 2024 року за № 1078 та акт такого від 28 березня 2022 року не надають правових підстав для відмови у заявлених позовних вимогах, адже не спростовують установлених вище висновків. Відповідачі у багатоквартирному будинку зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку, законодавство не містить виключення із такого правила.

Судом установлено, що відповідачами належним чином не здійснювалася оплата за надані житлово-комунальні послуги та згідно з розрахунком позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року становить 4 789,30 грн, з яких: опалення місць загального користування 895,34 грн; загальнобудинкові потреби на опалення 3 198,26 грн; плата за абонентське обслуговування (послуга з постачання т/с) 652,86 грн, корекція 42,84 грн.

За змістом висновку Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц саме на сторону відповідача покладено процесуальний обов`язок спростування розміру заборгованості, заявленого стороною позивача. Відповідачами наведений розрахунок не заперечено та доказів його неправильності не надано, власного контррозрахунку не проведено. З огляду на таке у суду немає підстав сумніватися у обґрунтованості розрахунку, який береться до уваги як розмір наявної заборгованості перед позивачем.

Докази ненадання чи неналежного надання житлового-комунальних послуг у матеріалах справи відсутні.

Наведені законодавчі положення та фактичні обставини справи свідчать, що відповідачі мають зобов`язання перед позивачем по оплаті житлово-комунальних платежів за опалення місць загального користування і протилежного ними, що є їх процесуальним обов`язком, не доведено. Аргументи відповідачів не підтверджені об`єктивними доказами. Порушене відповідачами цивільне право позивача підлягає захисту в судовому порядку, шляхом стягнення заборгованості в солідарному порядку (ст.541 ЦК України). Відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданого 26 серпня 2021 року, а тому звільнена від сплати судового збору у силу положень пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

За приписами ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (постанови Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-152цс17; від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1065цс17, від 06 вересня 2023 року у справі № 707/2717/21 23 жовтня 2024 року у справі № 707/3057/22.

За таких обставин, позивачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України частину судового збору в розмірі 1 009,33 грн.

Також, у порядку ст.141 ЦПК України на відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 018,66 гривень.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» борг за надані послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, за період з 01 грудня 2021 року по 29 лютого 2024 року у сумі 4 789,30 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» по 1 009,33 грн судового збору з кожного.

Компенсувати Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» судовий збір за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України у розмірі 1 009,33 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

позивач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», , м. Львів, вул. Данила Апостола, 1

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2

Повне рішення суду складено 02 грудня 2024 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Галина ШАШУРІНА