Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/1999/24
Провадження № 2/494/782/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.11.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Антонишиної І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №494/1999/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.2024 року до Березівського районного суду Одеської області звернувся ОСОБА_1 з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2024 року, вищевказана справа надійшла у провадження судді Римаря І.А.

Ухвалою суду від 25.10.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду на 27.11.2024 року

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 10.11.2022 року між ним та відповідачем укладено усний договір позики на загальну суму 835000.00 грн., згідно домовленості ОСОБА_2 мав повернути кошти в повному обсязі до 31.12.2023 року, про що також написав розписку. У встановлений строк відповідач повернути кошти не зміг, у зв`язку з чим 07.02.2024 року сторони домовились про повернення грошових коштів в строк до 04.06.2024 року. Станом на день звернення з позовом до суду відповідач позику не повернув, у зв`язку з простроченням терміну виконання зобов`язання та неможливістю мирного вирішення спору, позивач звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість.

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан , який продовжено до 07.02.2025 року.

В судове засідання 27.11.2024 року позивач не з`явився, однак на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на позовних вимогах наполягає у повному обсязі (а.с.16).

Відповідач у судове засідання 27.11.2024 року не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим, 27.11.2024 року подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що з позовними вимогами згоден (а.с.24).

Суд вважає зазначити, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Як відзначив суд у рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» (1989), сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань».

В порядку ч.2 ст. 247 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Вивчивши матеріали справи, врахувавши думку позивача в заяві про розгляд справи за його відсутності, заяву відповідача про розгляд справи без його участі та визнання позову, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено: «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову».

Судом встановлено, що 10.11.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошей, згідно якого позивач передав, а відповідач прийняв у грошову суму в розмірі 835000.00 грн. у строк до 31.12.2023 року, про що свідчить розписка (а.с.13).

Згідно розписки від 07.02.2024 року відповідач зобов`язався до 04.06.2024 року повернути позику у розмірі 835000.00 грн., яку повинен був повернути до 31.12.2023 року (а.с.14).

Згідно зі статтею 1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

Розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Верховним Судом України у постанові від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 та постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2789цс16, Верховним Судом у постанові по справі №707/2606/16-ц провадження 61-28762св18 від 31.10.2018 року зроблений правовий висновок про те, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

За ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Нормою ч.1 ст.629 ЦК України закріплено обов`язковість виконання договору сторонами.

Статтею 545 ЦК України визначено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Згідно ст.ст.526,530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

У відпов ідності до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанняним грошового зобов`язання.

Отже, знайшов підтвердження той факт, що відповідач станом на день розгляду справи свої зобов`язання за договором позики в обумовлений сторонами термін не виконав, а отже зобов`язаний повернути позивачу борг за вказаним договором та розпискою, який станом на 24.10.2024 року становить 835000.00 грн.

Будь-яких заперечень з боку відповідача на адресу суду не надходило, натомість останній у заяві від 27.11.2024 року визнав позовні вимоги позивача.

При вирішенні даного спору суд враховує, що одним із проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Ця позиція суду ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що відповідач зобов`язання повернути кошти в строк, визначений договором позики не виконав, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за розпискою в розмірі 835000.00 грн.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору у розмірі 8350.00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 81, 82, 89, 141, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 545, 625, 1046, 1047, 1049,1050 ЦК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість в розмірі 835000 (вісімсот тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) понесені судові витрати у розмірі 8350 (вісім тисяч триста п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ,ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Повний тест рішення виготовлений та підписаний 02.12.2024 року.

Суддя І.А. Римар