ПОСТАНОВА

Іменем України

29 листопада 2024 року м. Кропивницький

справа № 404/6911/22

провадження № 22-ц/4809/1400/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Дуковського О.Л., Дьомич Л.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Фортечний ВДВС у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2024 року у складі судді Павелко І.Л.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу та пені за несплату аліментів.

В обґрунтування позову представник позивача ОСОБА_3 зазначала, що в провадженні Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 52217616 з примусового виконання виконавчого листа № 404/4622/16-ц від 09.09.2016 виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда за наслідками ухвалення рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

З квітня 2019 року ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів, яка, відповідно до довідки № 52217616 від 16.11.2022 складає 69493 грн. 37 коп.

В позові також наведено розрахунок заборгованості пені з урахуванням заборгованості по сплаті аліментів.

Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням правил ч.1 ст. 196 СК України, якою передбачено, що пеня по аліментах не може бути більшою ніж сто відсотків заборгованості, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість зі сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 69493,37 грн., та неустойку (пеню) по несплаті аліментів за період з квітня 2019 року по 05.02.2022 у розмірі 69493,37 грн. в межах виконання виконавчого листа виданого 09.09.2016 Кіровським районним судом м. Кіровограда у справі № 404/4622/16ц .

Короткий зміст рішення суду

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 69493,37 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 000, 00 грн. на правничу допомогу.

В задоволенні вимог представника ОСОБА_1 адвоката Суліменко Тетяни Анатоліївни про стягнення зі ОСОБА_2 заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 69493,37 грн. - відмовлено.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_6 зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

?Зазначає, що в розрахунку заборгованості по сплаті аліментів наданому позивачем не були відображені всі суми відрахованих із заробітної плати відповідача аліментів. Для з?ясування обставин справи та для визначення реальної суми заборгованості по аліментам було зроблено адвокатський запит до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницький. У відповідь на запит старшим державним виконавцем Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Фортечного відділу державної служби у місті Кропивницькому Зубік В.В. був наданий новий розрахунок про розмір заборгованості по сплаті аліментів, відповідно до якого сума боргу станом на 30.11.2022 склала 30707,45 грн.

Зауважує, що такий розрахунок у жовтні місяці 2023 року за клопотанням представника відповідача був долучений до матеріалів цивільної справи. Однак, при винесенні рішення судом першої інстанції взагалі не було взято до уваги такий розрахунок відповідача, де сума боргу склала 30707,45 грн, натомість, судом в рішенні був вказаний лише розрахунок позивача, і як наслідок помилково визначена сума боргу по аліментам в розмірі 69493,37 грн.

Вважає що судом першої інстанції під час розгляду справи не було встановлено всіх фактичних обставин, які мають суттєве значення для вирішення справи. Суд не звернув належної уваги на реальну суму заборгованості по аліментам, а тому прийняв рішення про нарахування суми пені, яка не відповідає дійсності.

?Посилаючись на зазначені обставини, представник відповідача просила рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2024 року змінити, відмовивши ОСОБА_1 у стягненні на її користь з ОСОБА_2 суми неустойки (пені) за прострочення по виплаті аліментів в сумі 69493,37 грн., та стягненні 3000,00 грн на правову допомогу.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_3 зазначила, що доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують рішення суду першої інстанції. Зокрема вказувала, що ?на момент подання позову до суду відповідач мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 69493,37 грн, що підтверджується довідкою N? 52217616 виданою Фортечним ВДВС 16.11.2022 року яка була долучена до позовної заяви.

При цьому усі квитанції, які були подані відповідачем до матеріалів виконавчого провадження враховані державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості станом на 11.11.2022.

Просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

В провадженні Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 52217616 з примусового виконання виконавчого листа № 404/4622/16ц. від 09.09.2016 року виданого Кіровським районним судом м.Кіровограда за наслідками ухвалення рішення у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (а.с.12).

Відповідно до розрахунку за № 52217616 від 16.11.2022 року розмір заборгованості ОСОБА_2 , виданої Фортечним відділом Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), зі сплати аліментів станом на 05.02.2022 року складає 69493, 37 грн.(а.с.13-14).

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Рішення суду оскаржується відповідачем лише в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення по виплаті аліментів, тому в іншій частині, в силу положень статті 367 ЦПК України, апеляційним судом не переглядається.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення по виплаті аліментів у розмірі 69493,37 грн., суд першої інстанції керувався розрахунком неустойки (пені) по аліментам наданого стороною позивача.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Абзацом першим частини першої статті 196 СК України встановлено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (частина друга статті 196 СК України).

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання.

Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19 (провадження № 61-16670сво19) вказано, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України.

При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з аб.2 ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Таким чином, при відсутності такого спору, заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

При зверненні до суду у листопаді 2022 року представником позивача було надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 16.11.2022 за № 52217616 за період з квітня 2019 року по 05 лютого 2022 року виданий Фортечним відділом Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яка станом на 05.02.2022 складає 69493, 37 грн. (а.с.13-14).

Заперечуючи щодо розміру заборгованості представник відповідача 25 жовтня 2023 року надала суду першої інстанції розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 19.10.2023 за № 81448/30,19-29 за період з квітня 2019 року по 05 лютого 2022 року виданий Фортечним відділом Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за яким станом на 05 лютого 2022 року заборгованість складає 33 404,20 грн.(а.с.97-98).

Визначаючи розмір неустойки (пені), суд першої інстанції не взяв до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів наданий представником відповідача та не надав належної оцінки запереченням сторони відповідача.

Розрахунок від 19.10.2023 за № 81448/30,19-29 складений державним виконавцем з урахуванням ?сплачених ОСОБА_2 аліментів за період з 01 січня 2019 по 15 липня 2020 року та узгоджується з довідкою про доходи відповідно до якої, за вказаний період відповідач отримав заробітну плату в сумі 90881,29 грн, з яких було сплачено аліментів в сумі 22898,13 грн.(а.с.61)

Відповідно до довідки про дохід за період з 16 липня 2020 по 10 листопада 2022 відповідачем отримано дохід на суму 139625,22 грн та з них сплачено аліментів на суму 13341,52 грн. (а.с.59)

Колегія суддів вважає, що розрахунок заборгованості наданий стороною відповідача є законним та обґрунтованим, таким, що складений на підставі належних доказів, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України, він складений пізніше ніж розрахунок наданий стороною позивача і узгоджується з довідками про доходи відповідача.

Натомість розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 16.11.2022 за № 52217616 є неповним, а його правильність спростовується доказами, наданими відповідачем.

Великою Палатою Верховного суду у правовому висновку, викладеному у постанові від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц роз`яснено порядок розрахунку аліментів у разі їх прострочення, згідно з яким розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1%. Тобто, заборгованість за місяць помножено на кількість днів заборгованості помножено на 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, в якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становитиме місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці.

Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18).

Так, суди, визначаючи суму неустойки (пені), повинні обраховувати за кожний прострочений місяць окремо, беручи заборгованість за кожний місяць множити на кількість днів в поточному місяці та на 1%.

Як убачається із позовної заяви позивачка просила стягнути пеню у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, станом на 05.02.2022, в сумі 69493,37 грн, за період з квітня 2019 року по 05.02.2024, надавши на підтвердження розрахунок, який не є належним, оскільки не відповідає дійсному розміру заборгованості та її розрахунку.

Згідно розрахунку зі сплати аліментів від 19.10.2023 за № 81448/30,19-29 за період з квітня 2019 року по 05 лютого 2022 року виданого Фортечним відділом Державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за яким станом на 05 лютого 2022 року заборгованість складає 33 404,20 грн.

Відповідачем з квітня 2019 року по серпень 2020 року аліменти сплачувалися не в повному розмірі, за період з серпня 2020 року по листопад 2021 року аліменти не сплачувалися взагалі, а з листопада 2021 року по 05 лютого 2022 року у розмірі більшому ніж було нараховано виконавцем.

Так, розрахунок неустойки виконаний наступним чином.

Заборгованість за поточний місяць складає різницю між нарахованими та фактично сплаченими аліментами.

Сума боргу, що наростає = борг наростаючий за попередній місяць + заборгованість за поточний місяць.

Борг, що прострочено = борг наростаючий нараховані за поточний місяць аліменти.

Пеня дорівнює 1% від суми простроченого боргу помножена кількість днів.

Розрахунок проведений на кожне 1 число відповідного місяця.

З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 03.04.2019 по справі №333/6020/16-ц, розраховуємо суму пені за кожен місячний платіж, по якому настало прострочення, наступним чином:

П = Спростроч х 1% : 100 х Кднів, де П розмір пені за прострочення платежу за один місяць, Спростроч розмір простроченої заборгованості за конкретний місяць (з урахуванням сум часткового погашення), Кднів кількість днів прострочки (з першого дня місяця, який є наступним після місяця, у якому настала прострочка, до дня фактичної сплати заборгованості).

Беручи до уваги наданий розрахунок та наведену вище формулу, сума неустойки (пені) складає:

квітень 2019 року 5,81 грн. (нараховані аліменти 1024,30 грн., платіж 1005,57 грн. зараховано 01.06.2024, кількість днів прострочення 31, пеня: 18,73 х 1% х 31 = 5,81), травень 2019 року 11,18 грн. (нараховані аліменти 1014,81 грн., платіж 996,26 грн. зараховано 01.07.2024, кількість днів прострочення 30, пеня: 37,28 х 1% х 30 = 11,18), червень 2019 року 38,1 грн. (нараховані аліменти 1013,50 грн., платіж 927,87 грн. зараховано 01.08.2024, кількість днів прострочення 31, пеня: 122,91 х 1% х 31 = 38,1), липень 2019 року 59,44 грн. (нараховані аліменти 1059 грн., платіж 990,16 грн. зараховано 01.09.2024, кількість днів прострочення 31, пеня: 191,75 х 1% х 31 = 59,44) і т.д.

Місяць, по якому допущено прострочення платежуНарахована сума аліментів за місяцьПрострочена сума аліментів за місяцьДата початку періоду прострочки (перше число місяця, наступного за місяцем прострочки аліментів)Дата, фактичного погашення (не враховується у період прострочки)Сума погашенняКількість днів прострочкиДата, якщо нарахування розміру пені досягло 100%Сума пені, грн. (П-n)
Кві-20191024,3 1 травня 2019 р.1005,57
Кві-2019 18,731 травня 2019 р.1 червня 2019 р.18,7331 5,81
Тра-20191014,81 1 червня 2019 р.977,53
Тра-2019 37,281 червня 2019 р.1 липня 2019 р.37,2830 11,18
Чер-20191013,5 1 липня 2019 р.890,59
Чер-2019 122,911 липня 2019 р.1 серпня 2019 р.122,9131 38,1
Лип-20191059 1 серпня 2019 р.867,25
Лип-2019 191,751 серпня 2019 р.1 вересня 2019 р.191,7531 59,44
Сер-20191059 1 вересня 2019 р.636,68
Сер-2019 422,321 вересня 2019 р.1 жовтня 2019 р.422,3230 126,7
Вер-20191059 1 жовтня 2019 р.707,87
Вер-2019 351,131 жовтня 2019 р.1 листопада 2019 р.351,1331 108,85
Жов-20191412,22 1 листопада 2019 р.1035,26
Жов-2019 376,961 листопада 2019 р.1 грудня 2019 р.376,9630 113,09
Лис-20191322,98 1 грудня 2019 р.921,83
Лис-2019 401,151 грудня 2019 р.1 січня 2020 р.401,1531 124,36
Гру-20191281,26 1 січня 2020 р.720,31
Гру-2019 560,951 січня 2020 р.1 лютого 2020 р.560,9531 173,89
Січ-20201270,16 1 лютого 2020 р.822,35
Січ-2020 447,811 лютого 2020 р.1 березня 2020 р.447,8129 129,86
Лют-20201506,78 1 березня 2020 р.1031,41
Лют-2020 475,371 березня 2020 р.1 квітня 2020 р.475,3731 147,36
Бер-20201486,25 1 квітня 2020 р.983,69
Бер-2020 502,561 квітня 2020 р.1 травня 2020 р.502,5630 150,77
Кві-20201170,82 1 травня 2020 р.646,85
Кві-2020 523,971 травня 2020 р.1 червня 2020 р.523,9731 162,43
Тра-20202115,75 1 червня 2020 р.1553,08
Тра-2020 562,671 червня 2020 р.1 липня 2020 р.562,6730 168,8
Чер-20201260,75 1 липня 2020 р.675,02
Чер-2020 585,731 липня 2020 р.1 серпня 2020 р.585,7331 181,58
Лип-20201558,63 1 серпня 2020 р.944,39
Лип-2020 614,241 серпня 2020 р.3 грудня 2021 р.614,241009 листопада 2020 р.614,24*
Сер-20202377,252377,251 вересня 2020 р.3 грудня 2021 р.2377,2510010 грудня 2020 р.2377,25*
Вер-551 жовтня 2020 р.3 грудня 2021 р.558,821009 січня 2021 р.2555*
Вер-2020 1996,183 грудня 2021 р.5 січня 2022 р.1996,1833 0*
Жов-20202569,252569,251 листопада 2020 р.5 січня 2022 р.2382,451009 лютого 2021 р.2569,25*
Жов-2020 186,85 січня 2022 р.7 лютого 2022 р.186,833 0*
Лис-20202501,252501,251 грудня 2020 р.7 лютого 2022 р.2501,2510011 березня 2021 р.2501,25*
Гру-481 січня 2021 р.7 лютого 2022 р.479,2510011 квітня 2021 р.2848*
Гру-2020 2368,757 лютого 2022 р.5 березня 2022 р.2245,2826 0*
Гру-2020 123,475 березня 2022 р. -1002 0*
Січ-451 лютого 2021 р. -10012 травня 2021 р.2445*
Лют-20212475,752475,751 березня 2021 р. -1009 червня 2021 р.2475,75*
Бер-20212676,52676,51 квітня 2021 р. -10010 липня 2021 р.2676,5*
Кві-951 травня 2021 р. -1009 серпня 2021 р.2695*
Тра-20212725,752725,751 червня 2021 р. -1009 вересня 2021 р.2725,75*
Чер-20212874,252874,251 липня 2021 р. -1009 жовтня 2021 р.2874,25*
Лип-211 серпня 2021 р. -1009 листопада 2021 р.2921*
Сер-721 вересня 2021 р. -10010 грудня 2021 р.2772*
Вер-20212889,752889,751 жовтня 2021 р. -1009 січня 2022 р.2889,75*
Жов-20212864,252864,251 листопада 2021 р. -1009 лютого 2022 р.2864,25*
Лис-20211775,151775,151 грудня 2021 р. -10011 березня 2022 р.1775,15*
Гру-20212189,312189,311 січня 2022 р. -10011 квітня 2022 р.2189,31*
Січ-671 лютого 2022 р. -10012 травня 2022 р.3167*
Лют-202280,1880,181 березня 2022 р. -1009 червня 2022 р.80,18*
Всього: (П1 + П2 + П3…. + П-n) 49718,11

Пеня за кожен прострочений місяць не може перевищувати 100% простроченого платежу, незалежно від кількості днів прострочення та кількості подальших часткових погашень, поки борг не буде сплачено повністю. Тому з моменту нарахування 100% від заборгованості, розмір пені у розрахунку відображено як «n*».

Отже, розрахований розмір пені за весь час прострочення сплати відповідачем аліментів за період з квітня 2019 року по 05.02.2022, становить загальну суму 49718,11 грн., але у відповідності до ч. 1 ст. 196 СК України, пеня не може бути більше 100 відсотків заборгованості, яка станом на 05.02.2022 становила 33404,20 грн.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення районного суду зміні в частині визначення розміру стягнутої неустойки (пені).

Також відповідач оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3000 грн витрат на правову допомогу.

Статтею 137 ЦПК України закріплено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, заява про відшкодування витрат на правову допомогу подана представником позивача у визначений законом строк разом з позовною заявою, тобто, до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, дійшов висновку про доведеність та обгрунтованість розміру цих витрат, на підтвердження яких адвокатом надано договір про надання правничої допомоги від 08.09.2022, укладеним між адвокатом Суліменко Т.А. та ОСОБА_1 (а.с.7-8). Сплата позивачем гонорару адвокату підтверджується копією розрахункової квитанції серії ААБГ № 008237 від 08.09.2022 на суму 3 000, 00 грн. (а.с. 8 зворотна сторона).

Колегія суддів погоджується з таким розміром судових витрат на професійну правничу допомогу.

З урахуванням категорії справи, рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин, обсягу наданих позивачу послуг з правничої допомоги, змісту поданих процесуальних документів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, їхньої дійсності та необхідності, судова колегія дійшла висновку, що стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 3 000,00 грн. є справедливим.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції з викладенням його мотивувальної частини у редакції цієї постанови.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 цієї статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

За п.6. ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому на відповідача покладається судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог (24%) в розмірі 238,17 грн за розгляд справи судом першої інстанції, який підлягає стягненню на користь держави.

При цьому, відповідачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, пропорційно до частини задоволених вимог апеляційної скарги (51,93%) 773,00 грн судового збору за розгляд справи апеляційним судом, сплата якого підтверджується квитанцією (а.с. 140).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 липня 2024 року в частині, що оскаржується змінити, зменшивши розмір неустойки (пені) за несплату аліментів, який стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 33404, 20 грн та розмір судового збору до 238,17 грн.

В іншій частині, що оскаржується, рішення суду залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 773,00 грн компенсувати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Дуковський

Л.М. Дьомич