ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/807/1504/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Онищенка Е.А.

Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з 02.04.2005 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Сторони проживають окремо один від одного, мають повнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01.06.2023 року з відповідача на користь позивача відповідно до судового наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було стягнуто аліменти на утриманні сина до досягнення ним повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У липні ОСОБА_3 вступив на денну форму навчання та став студентом Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій, термін закінчення його навчання у цьому закладі припадає на 30.06.2025 року.

Наразі відповідач, після досягнення дитиною повноліття, аліменти на утримання сина не сплачує, не надає матеріальну допомогу на навчання дитини. Повнолітній син ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері, з якою він спільно приживає. Оскільки син навчається та перебуває на утриманні матері, то потребує матеріальної допомоги батька для його утримання.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до дня закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2025 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2024 рокупозов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 07.11.2023 і до дня закінчення ним навчання 30.06.2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 березня 2024 року заяву ОСОБА_2 про виправлення описки у рішенні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини задоволено.

Викладено другий абзац резолютивної частини рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15.01.2024 року у такій редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 07.11.2023 року і до закінчення ним навчання 30.06.2025 року.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не враховано, що сторони мають другу малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, за судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2023 року у справі № 336/5054/23 ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кожного місяця сплачує аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.06.2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, відповідач має батьків пенсіонерів, яким допомагає, купуючи ліки та продукти, сплачуючи комунальні послуги.

Також скаржник вказує, що ОСОБА_3 навчається на бюджеті за рахунок держави, а доказів щодо витрат на проїзд до навчання або витрат на підручники тощо, що стосується навчання, зі сторони позивача на дослідження суду надано не було.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що згідно з частиною 3 статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі є дата складення повного судового рішення - 29.11.2024 року.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За приписами частини 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що повнолітній син сторін проживає з матір`ю, є студентом денного відділення Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій, врахував обов`язок обох батьків в рівній мірі нести витрати по утриманню повнолітнього сина, взяв до уваги відсутність даних про неможливість надання матеріальної допомоги з боку батька, та дійшов висновку, що з відповідача на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню аліменти на повнолітню дитину в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача, починаючи з 07.11.2023 року по 30.06.2025 року.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина сторін та дати присудження аліментів з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки № 66 від 24.10.2023 року ОСОБА_3 є студентом 3-го курсу денного відділення Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій (1 рівня акредитації), навчається на бюджеті, термін закінчення навчального закладу - 30.06.2025 року.

Аналогічна інформація міститься і у довідці Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій № 301 від 19.06.2024 року, що надана відповідачем.

Отже, ОСОБА_3 , який є сином ОСОБА_1 , на день звернення до суду не досяг 23 років, продовжує навчання. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги.

Крім того, судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2023 року у справі № 336/5054/23 (провадження № 2-н/336/1124/2023) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника (платника аліментів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.06.2023 року, і до досягнення дитиною повноліття.

ОСОБА_1 з 16 липня 2021 року працює на посаді начальника зміни КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, сума нарахованого доходу з вересня 2023 року по квітень 2024 року становить - 189 873,87 грн., утримані аліменти - 61 080,18 грн., що вбачається з довідки КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради № 98 від 17.05.2024 року.

Вищевказаний судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2023 року у справі № 336/5054/23, довідка КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради № 98 від 17.05.2024 року, довідка Дніпровського фахового коледжу енергетичних та інформаційних технологій № 301 від 19.06.2024 рокунадані ОСОБА_1 на стадії апеляційного перегляду.

Колегія суддів вважає за можливе прийняти на стадії апеляційного провадження вказані докази у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 367 ЦПК України, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості з`ясувати наявність судових рішень в Єдиному державному реєстрі судових рішень щодо стягнення аліментів з ОСОБА_5 з метою всебічного розгляду позовної заяви в межах цієї справи.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Указане судам також роз`яснено у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, встановивши, що повнолітній син сторін продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а відповідач, будучи працездатним, має можливість надавати таку допомогу, дослідивши та оцінивши надані докази, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітнього сина.

Доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним свого повнолітнього сина, який продовжують навчання та потребує матеріальної допомоги, не надано ані суду першої, ані апеляційної інстанції.

Колегія суддів наголошує на тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, існує незалежно від форми навчання, що є одним із доводів апеляційної скарги відповідача.

Такий обов`язок виникає за обов`язкової сукупності юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Указане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах: від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18), від 22 листопада 2018 року у справі № 592/2798/16-ц (провадження № 61-19463св18), від 05 червня 2019 року у справі № 754/866/18 (провадження № 61-7125св18).

У частині 4 статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зроблені судом першої інстанції висновки по суті вирішення спору узгоджуються з вищевказаними правовими позиціями Верховного Суду. При цьому судова практика у цій категорії справ є сталою.

Отже, безпідставними є посилання в апеляційній скарзі як на підставу для скасування рішення, що форма навчання є бюджетною, у зв`язку з чим, грошові кошти на навчання сина не сплачуються, оскільки форма навчання не має правового значення при вирішенні цього спору.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як батько, зобов`язаний утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчатися після досягнення повноліття.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання повнолітнього сина сторін шляхом зменшення суми стягнення з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів доходущомісячно, що буде домірною сумою як майновому стану відповідача з урахуванням сплати ним аліментів на утримання малолітньої доньки сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) боржника (платника аліментів), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.06.2023 року, і до досягнення дитиною повноліття, здійснення ним необхідних витрат на утримання членів своєї родини, так і потребі повнолітнього сина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в утриманні. Вказаний розмір аліментів, на думку колегії суддів апеляційного суду, забезпечить справедливий баланс між потребами ОСОБА_3 , який продовжує навчання в отриманні матеріальної допомоги, і матеріальним забезпеченням малолітньої дитини та можливостями відповідача в наданні такої допомоги.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на недоведеність позивачем необхідності витрат саме на навчання та на факт здобуття його сином освіти за кошти державного бюджету, оскільки обов`язок батьків утримувати повнолітніх доньку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, встановлено незалежно від форми навчання - контрактної чи бюджетної. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що для навчання ОСОБА_3 необхідно нести витрати на забезпечення навчального процесу, придбання канцелярських товарів, харчування тощо і такі витрати є неминучими.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 допомагає матеріально своїм батькам - пенсіонерам, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки сам факт непрацездатності батьків (у тому числі у зв`язку з їх виходом на пенсію), не зумовлює безумовне виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що його батьки потребують матеріальної допомоги, і він їм її надає.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів статей 79, 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання (пред`явлення) позову. Днем пред`явлення позову (подання позовної заяви) є день, коли позивач подав заяву до суду і вона була зареєстрована, або коли позивач направив позовну заяву через відділення зв`язку - днем подачі заяви буде вважається календарна дата на поштовому штемпелі, а не дата її надходження до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направила позов до суду 04.11.2023 року, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті.

А тому, днем пред`явлення позову у цій справі є 04.11.2023 року, а не 07.11.2023 року (день, коли була зареєстрована позовна заява), як помилково зазначив суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

На підставі викладеного апеляційний суд зазначає, що датою, з якої мають присуджуватись аліменти, є 04.11.2023 року.

Згідно із частинами першою, тринадцятою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 3 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір").

Із наведеного слідує, що платники аліментів не звільнені від сплати судового збору у вказаних категоріях справ.

Судом першої інстанції стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в дохід держави за мінімально встановленою ставкою судового збору у відповідності до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». І хоча за наслідками апеляційного перегляду справи колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду в частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання повнолітнього сина сторін шляхом зменшення суми стягнення з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів доходу щомісячно, підстави для зміни розподілу судових витрат (зменшення суми судового збору за подання апеляційної скарги) відсутні.

Керуючись ст.ст. 367-369, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2024 року у цій справі змінити в частині визначення розміру стягнутих аліментів, зменшити розмір аліментів з 1/4 до 1/8 частини з усіх видів доходів, та в частині визначення дати присудження аліментів, зазначивши дату присудження аліментів - з 04 листопада 2023 року.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: Е.А. Онищенко

Г.С. Подліянова