справа № 489/1155/24 провадження №2/489/950/24
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коростієнко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини,

встановив:

У лютому 2024 року позивач, через свого представника адвоката Іванову Тетяну Вікторівну, звернувся до суду з позовом в якому просить визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачем є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між ними з відповідачем було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.07.2013, причиною його розірвання стало неконтрольоване вживання відповідачем алкогольних напоїв та відсутність бажання виконувати обов`язки матері та дружини. Після розірвання шлюбу спільна донька сторін залишилася проживати разом із матір`ю. Сторони домовилися між собою про те, що матір дитини не звертається до суду з позовом про стягнення з мене аліментів, а позивач повністю самостійно матеріально забезпечую дитину за погодженням із матір`ю (харчування, одяг, медикаменти, засоби для навчання, поповнення мобільного рахунку дитині та все інше), але проживати донька залишиться разом із матір`ю, так як потребує материнського догляду та уваги. В подальшому відповідач уклала наступний шлюб, від якого народила двоє дітей, один з яких має суттєві проблеми із здоров`ям та має статус дитини з інвалідністю. На даний час відповідач зловживає алкоголем без зупинки, що створює загрозу для психічного та фізичного здоров`я дитини. Останнім часом позивач отримав безліч дзвінків із навчального закладу, від знайомих та родичів про зневажливе ставлення матері до виховання доньки, про систематичне влаштування в квартирі, де проживає донька, алкогольних вечірок, бійок, скандалів за участі матері дитини, її чоловіка та сусідів. Навчальний заклад повідомив про абсолютну відсутність дитини на заняттях та ймовірну неатестацію доньки через її відсутність понад дозволений строк без поважних причин. Позивач розуміє, що проживання дитини із матір`ю стає дедалі небезпечним для дитини, в той час він має бажання, матеріальні засоби та час виховувати дитину. На даний час позивач перебуває у шлюбі з іншою жінкою, яка не заперечує проти проживання його доньки разом із ними. Спільних дітей від даного шлюбу вони не мають. Донька від відповідачки - його єдина дитина. Позивач має окреме житло повністю придатне для гідного проживання та виховання дитини квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Він має доходи, достатні для забезпечення дитини на належному рівні, несудимий, шкідливих звичок не має. За такого, позивач вимушений звернутися до суду із вказаною позовною заявою.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 20.02.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку для усунення зазначених в ній недоліків, які позивач усунув.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.03.2024 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 22.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 21.10.2024, про яке сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи, сторони не з`явилися.

Позивач надав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідач надала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник третьої особи надала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи провести за її відсутності.

За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.07.2013.

Судом встановлено, що сторони записані батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №7, виданими Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції.

З 01.02.2012 донька сторін ОСОБА_3 зареєстрована разом з відповідачем за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади №2023/008506754 від 19.10.2023 та копією довідки про реєстрацію місця проживання особи №23068-07-09 від 06.08.2020.

Зі змісту позовної заяви вбачається, та не заперечується сторонами по справі, що після розірвання шлюбу ОСОБА_3 залишилась проживати разом з матір`ю ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №698, відповідач 27.09.2014 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 .

Від вказаного шлюбу у відповідача народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №24, та серії НОМЕР_4 , актовий запис №1127.

Згідно копії корінця медичного висновку №15 про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 01.09.2022 донька відповідача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має дитячий церебральний параліч, спастичну параплегію.

Як вбачається з характеристики ОСОБА_3 , наданої Миколаївською гімназією №50 ім. Г.Л. Дівіної 09.11.2023 за №01-23/138, ОСОБА_3 навчалась в Миколаївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №50 ім. Г.Л. Дівіної з вересня 2019 року по червень 2023 року, в період навчання систематично пропускала уроки без поважних причин. Адміністрацією закладу було неодноразово проведено індивідуальну роз`яснювальну роботу з матір`ю учениці про необхідність відвідування Єлизаветою школи, про створення в родині умов для навчання, виховання та розвитку дитини, виконання матір`ю батьківських обов`язків, про вплив вживання алкоголю дорослими членами сім`ї на формування особистості дитини. Проте, ОСОБА_2 не завжди адекватно реагувала на рекомендації педагогічних робітників. У грудні 2019 року адміністрацією школи було порушено клопотання до Служби у справах дітей та відділу Національної поліції Інгульського району про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за статтею 184 КУпАП за неналежне виконання, передбачених законом, батьківських обов`язків, після чого родина перебувала на обліку в Служби у справах дітей та школі, як неблагополучна. ОСОБА_2 та її співмешканець неодноразово приходили до школи в стані алкогольного сп`яніння за малолітньою. Зі слів ОСОБА_7 , вона часто не висипається, доглядає за своїми меншими сестрами, тому вона й не приходить до школи. Батько ОСОБА_1 з донькою не проживає, але приймає участь у її житті. В період перебування ОСОБА_7 у батька вона систематично відвідувала школу та виконувала необхідні домашні завдання. Батько піклувався про добробут дитини: забезпечував одягом, шкільним приладдям, здійснював оплату за харчування дитини під час її перебування у школі та надавати кошти на інші потреби. З початком онлайн навчання ОСОБА_7 не мала змоги виходити на зв`язок з вчителем та належно опановувати програмовий матеріал, у зв`язку з відсутністю технічних засобів. Мати не змогла створити умов для навчання та розвитку своєї дитини вдома, телефон, який придбав для неї батько, швидко вийшов з ладу, так як ним користувались всі члени родини, з якими проживала ОСОБА_7 . Зазначене, дає підстави зробити висновок, що ОСОБА_3 навчалась в основному самостійно, без належної підтримки та контролю матері, що стало причиною низького рівня навчальних досягнень за третій та четвертий клас.

Згідно довідки Миколаївського ліцею №19 Миколаївської міської ради Миколаївської області №270 від 20.10.2023 ОСОБА_3 навчається в Миколаївському ліцеї №19 в 5-Б класі.

З наданої позивачем копії інформації Миколаївського ліцею №19 Миколаївської міської ради Миколаївської області що ОСОБА_3 №285/01-21 від 08.11.2023 вбачається, що ОСОБА_3 навчається у згаданому вище навчальному закладі з 01.09.2023, та протягом цього часу на заняття її супроводжувала матір. ОСОБА_2 останній раз відвідувала заклад 27.10.2023. ОСОБА_7 деякий час не виходила на онлайн уроки, матір дитини була запрошена до ліцею, та з нею була проведена бесіда, вона попереджена про відповідальність за порушення Закону України «Про освіту». Матір підтримує зв`язок з класним керівником у телефонному режимі. При спілкуванні з психологом ОСОБА_7 підтвердила, що вона з батьком постійно спілкується, телефонує йому або пише повідомлення. Батько цікавиться справами доньки, купляє їй різноманітні речі та подарунки. Відносини доньки з батьком доброзичливі.

В свою чергу, 22.12.2022 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_5 , виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №261.

Зі змісту позовної заяви слідує, що від цього шлюбу у позивача немає дітей.

Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України серія ВР-001652319, ОСОБА_1 , станом на 31.10.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

ОСОБА_1 має стабільний дохід, що підтверджено індивідуальними відомостями про застраховану особу форма ОК-5 Пенсійного фонду України від 16.02.2024 та довідкою про доходи, виданою 16.02.2024 Військовою частиною НОМЕР_6 .

Як слідує із висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визначення місця проживання дитини №11532/02.02.01-22/04/14/24 від 17.07.2024 орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 з батьком, так як між батьками відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини.

З висновку вбачається, що 18.04.2024 фахівцями Миколаївського міського центру соціальних служб було здійснено відвідування сім`ї ОСОБА_2 та встановлено, що умови проживання потребують покращення, в квартирі було брудно та розкидані речі. Малолітня ОСОБА_7 речами першої необхідності забезпечена в невеликій кількості. Для дитини облаштована окрема кімната, є окреме спальне місце. Зі слів дівчинки, вона має конфліктні відносини з вітчимом, підтримка з боку матері відсутня, має бажання проживати разом з батьком. З матір`ю дитини проведено психолого-педагогічну бесіду щодо відповідального ставлення до виконання батьківських обов`язків та запропоновано допомогу спеціалістів, однак жінка відмовилась, зазнаючи, що готова звернутись у разі потреби.

Фахівцями Миколаївського міського центру соціальних служб 03.06.2024 повторно було здійснено відвідування сім`ї ОСОБА_1 та встановлено, що в квартирі дотримуються санітарно-гігієнічних норм, чисто та прибрано. Для Єлизавети облаштована окрема кімната, окреме спальне місце. Зі слів ОСОБА_1 , він має намір визначити з собою місце проживання доньки, так як мати дитини хворіє, але документи, що підтверджують захворювання матері, не надані. Чоловік зазначив, що не проти спілкування матері з ОСОБА_7 . 04.07.2024 ОСОБА_2 написала пояснення, в яких зазначила, що вона не заперечує, щоб ОСОБА_7 проживала зі своїм батьком ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.01.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Із системного тлумачення статей 3, 9 та 18 Конвенції про права дитини, частин другої та третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», слідує, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України).

Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини , сім`ї, свого народу та Батьківщини .

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015).

Поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Відповідно до частини першої статті 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно частини четвертої статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Оскільки судом встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечить інтересам дитини, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо визначення місця проживання дитини разом з батьком, виходячи з інтересів дитини, а також того, що випадку проживання дитини разом з батьком буде забезпечено її комфортне проживання та належне виховання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, які підлягають задоволенню.

При цьому, суд наголошує, що проживання одного з батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини та звертає увагу сторін на положення статті 157 СК України, згідно якої встановлено, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім того, в разі зміни обставин які впливають на вирішення спору про місце проживання дитини, другий з батьків не обмежений повторно ставити таке питання.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1211,20 грн., сплачений позивачем під час звернення з даним позовом до суду.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ;

третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

Повний текст судового рішення складено 28.10.2024.

Суддя І.В.Коваленко