КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Ткаченко В.В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Сергієнко Ніни Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором. Зазначила, що 05 січня 2021 року між нею та ОСОБА_1 був укладений договір, за умовами якого вона передала, а відповідачка отримала ювелірні вироби на загальну суму 35 000 доларів США і зобов`язалась повернути до 01 лютого 2021 року або безпосередньо дані прикраси, або грошові кошти в розмірі 35 000 доларів США. На підтвердження цього ОСОБА_1 склала власноруч розписку. Оскільки ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 вартість отриманих ювелірних виробів в сумі 35 000 доларів США, та три відсотки річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02 лютого 2021 року по 21 лютого 2023 року в сумі 2 157,50 доларів США.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 35000 доларів США в рахунок стягнення заборгованості за договором, складеним у вигляді розписки про отримання від 05 січня 2021 року, 2 157,50 доларів США трьох відсотків річних, а всього 37 157,50 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 924,00 грн. судового збору, 6691,44 грн., а всього 16 615,44 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи. Розписка про отримання 05 січня 2021 року була підписана тільки ОСОБА_1 і тому не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. 07 лютого 2021 року ОСОБА_1 повернула ОСОБА_2 чотири ювелірні вироби, про що ОСОБА_2 у примірнику розписки відповідачки власноруч зробила відповідний запис та поставила свій підпис. До цього часу один ювелірний виріб знаходиться у ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_2 відмовляється його забирати. Відтак, ОСОБА_1 до звернення до суду порзивачки частково виконала свої зобов`язання за розпискою. Судом першої інстанції призначив у справі почеркознавчу експертизу, за результатом якої експерт зробив висновок, що рукописний напис та підпис на наданій ОСОБА_1 розписці зроблений не ОСОБА_2 , а іншою особою. ОСОБА_1 не погодилась з висновком експерта і надала суду копію консультативного висновку за результатами проведення науково-методичного аналізу висновку експертів, складеного 14 червня 2024 року судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України. У консультативному висновку зазначено, що судова почеркознавча експертиза проведена неповно та не об`єктивно, без дотримання певних методичних положень у галузі почеркознавчої експертизи. Суд першої інстанції відмовив у прийнятті вказаного консультативного висновку до матеріалів цивільної справи та не призначив повторну експертизу.

В судове засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Сергієнко Н.О. повторно не з`явилися, будучи повідомленими про місце і час розгляду справи. Також до суду надійшло клопотання адвоката Сластнікової Г.О., яка також є представником ОСОБА_1 , про відкладення розгляду справи. Дане клопотання не вирішувалося судом апеляційної інстанції, оскільки до нього адвокат Сластнікова Г.О. не долученила ордер на представництво інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції, а наявний у матеріалах справи ордер надає повноваження адвокату Сластніковій Г.О. представляти інтереси ОСОБА_1 виключно в суді першої інстанції. Колегія суддів дійшла висновку про можливість слухання справи без участі ОСОБА_1 та її представників.

Представник ОСОБА_2 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 05 січня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 отримала п`ять одиниць ювелірних виробів на загальну суму 35 000 доларів США і зобов`язалась повернути до 01 лютого 2021 року або безпосередньо дані прикраси, або грошові кошти в розмірі 35 000 доларів США. На підтвердження своїх зобов`язань ОСОБА_1 склала розписку (а.с.9 т. 1).

ОСОБА_2 порушила питання про стягнення з ОСОБА_1 35 доларів США ітрьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 02 лютого 2021 року по 21 лютого 2023 року в сумі 2 157,50 доларів США, посилаючись на невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи розписки ОСОБА_1 від 05 січня 2021 року вона отримала від ОСОБА_2 п`ять одиниць ювелірних виробів на загальну суму 35 000 доларів США і зобов`язалась повернути до 01 лютого 2021 року або безпосередньо дані прикраси, або грошові кошти в розмірі 35 000 доларів США.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_1 посилалася на те, що частково виконала умови договору, повернувши 07 лютого 2021 року власноруч ОСОБА_2 чотири одиниці ювелірних виробів, про що ОСОБА_2 зазначила у її примірнику розписки від 05 січня 2021 року та поставила свій підпис (а.с.53 т. 1).

ОСОБА_2 заперечувала вказані обставини та зазначала, що підпис під написом про повернення ювелірних виробів належить не їй, а іншій особі.

За клопотанням представника ОСОБА_1 26 червня 2023 року суд першої інстанції призначив судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручив експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (а.с. 98-99 т. 1).

За висновком судової почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №21528/21529/23-32 від 12 лютого 2024 року підпис, який міститься в лівій нижній частині аркуша нижче рукописного тексту в розписці про отримання від 05 січня 2021 року, виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_2 без застосування технічних засобів (а.с.148-153 т. 1).

Відтак, рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 35 000 доларів США в рахунок стягнення заборгованості за договором та 2 157,50 доларів США трьох відсотків річних є законним та обґрунтованим.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на те, що розписка про отримання 05 січня 2021 року була підписана тільки ОСОБА_1 , а тому не є договором. В ході розгляду справи сторони не заперечували укладення ними договору, за яким ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_1 отримала п`ять одиниць ювелірних виробів на загальну суму 35 000 доларів США і зобов`язалась повернути до 01 лютого 2021 року або безпосередньо дані прикраси, або грошові кошти в розмірі 35 000 доларів США, на підтвердження зобов`язань за яким ОСОБА_1 і була надана розписка від 05 січня 2021 року. Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 посилалася на часткове виконання нею своїх зобов`язань за розпискою, що вказує на визнання нею договірних відносин із ОСОБА_2 .

Колегія суддів також відхиляє доводи апелянта на необґрунтованість висновку експертів за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №21528/21529/23-32 від 12 лютого 2024 року. Консультативний висновок за результатами проведення науково-методичного аналізу висновку експертів не є доказом, який би достовірно вказував на неправильність висновку експертів. ОСОБА_1 не заявляла у суді першої інстанції у встановленому процесуальним законом порядку клопотання про призначення повторної експертизи, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати висновок судової експертизи необґрунтованим або таким, що не відповідає матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Судом першої інстанції було правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Сергієнко Ніни Олександрівни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 липня 2024 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 листопада2024 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.