Справа № 365/687/23
Головуючий у суді першої інстанції: Хижний Р.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.

розглянувши в письмовому провадженні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Омельченка Євгена Володимировича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк», на рішення Згурівського районного суду Київської області від 05 березня 2024 року, ухвалене у складі судді Хижного Р.В., у цивільній справі № 365/687/23 за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що 02 липня 2019 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписала анкету-заяву, згідно якої, в подальшому, їй було встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 проценти річних на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку. При цьому, ОСОБА_1 погодила, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг у А-Банку складає між нею та АТ «Акцент-Банк» кредитний договір. Посилаючись на те, що відповідачка не виконує свої зобов`язання, АТ «Акцент-Банк» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 20 вересня 2023 року становить 16 535,84 грн., з яких: 10 695,13 грн. - заборгованість за кредитом, 5 840,71 грн. - заборгованість за процентами.

Рішенням Згурівського районного суду Київської області від 05 березня 2024 року відмовлено в задоволенні позову АТ «Акцент Банк».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Омельченко Є.В., який діє в інтересах АТ «Акцент-Банк», подав апеляційну скаргу. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог, пославшись на те, що Тарифи, Умови і правила надання банківських послуг не містять підпису відповідачки. Підписавши анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 погодилася на приєднання до Умов і правил надання банківських послуг. Також зазначає, що відповідачкою було підписано паспорт споживчого кредиту. Тобто сторонами було погоджено усі істотні умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, АТ «Акцент-Банк» посилалося на те, що 02 липня 2019 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачці було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 проценти річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20 вересня 2023 року становить 16 535,84 грн., з яких: 10 695,13 грн. - заборгованість за кредитом, 5 840,71 грн. - заборгованість за процентами.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «А-Банк» через недоведення погодження з відповідачкою всіх істотних умов кредитування.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ «Акцент-Банк» посилалося на те, що 02 липня 2019 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % річних.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 АТ «Акцент-Банк» надало суду розрахунок заборгованості, копію анкети-заяви відповідачки від 02 липня 2019 року, копію паспорту споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена», копію виписки по картці на ім`я відповідачки, копії довідки за лімітами заборгованості та довідки за картками, та копію паспорта відповідачки (а.с. 6-7, 8, 9-10, 11-13, 14, 15, 16-23, 24, 25).

Разом з тим, вказані документи не підтверджують погодження сторонами умов кредитування, а тому у суду були відсутні підстави вважати, що кредитний договір між сторонами з вищевказаними умовами був укладений.

Наявні у матеріалах справи витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна», «Універсальна Gold», «Зелена»,не містять підпису відповідачки. Анкета-заява ОСОБА_1 містить лише її анкетні та контактну інформацію. Анкета-заява не містить даних про умови кредитування. В ній відсутня відмітка, яку саме картку просила видати відповідачка.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом.

Надані суду розрахунок заборгованості, виписка з рахунку, довідка про видані кредитні картки, довідка за лімітами також не є документами, які посвідчують погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів.

Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ «Акцент-Банк» на паспорт споживчого кредиту, як документ про погодження сторонами умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» від 02 липня 2019 року містить опис умов за різними банківськими продуктами - карткою «Універсальна» та карткою «Універсальна Gold», та з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися (а.с. 9-10).

Сам паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 01 січня 2020 року, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. В паспорті споживчого кредиту відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 викладена правова позиція, відповідно до якої ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 надала суду першої інстанції іншу заяву - заяву позичальника ABH0RS34 від 02 липня 2019 року, відповідно до якого їй було надано кредит на суму 11 886,98 грн. на споживчі цілі, а саме, на оплату товару, металопластикових конструкцій, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_2 , строком на 36 місяців зі сплатою за користування кредитом процентів в розмірі 0,12 % річних. При цьому, з виписки по картці ОСОБА_1 , доданої АТ «Акцент-Банк» до позовної заяви, вбачається, що щомісячне списання коштів з рахунку відповідачки відбувалося саме закредитним договором №ABH0RS34 від 02 липня 2019 року. Разом з тим, як було зазначено, предметом даного позову АТ «Акцент-Банк» було визначено стягнення заборгованості за кредитом, наданим у вигляді встановленого на картковий рахунок кредитного ліміту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 проценти річних. Вимог за кредитним договором на оплату металопластикових конструкцій, оформленим згідно заяви відповідачки №ABH0RS34 від 02 липня 2019 року, АТ «Акцент-Банк» не заявляло.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства.

Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відтак, оскільки АТ «Акцент-Банк» не було доведено погодження з ОСОБА_1 усіх істотних умов кредитного договору про надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,4 % річних, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові АТ «Акцент-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ «Акцент-Банк» на безпідставність посилань суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17, оскільки вказана постанова є чинною, викладені у ній висновки стосуються спірних відносин, а тому, вони підлягали врахуванню у даній справі.

Доводи апеляційної скарги представника АТ «Акцент-Банк» не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ «Акцент-Банк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Омельченка Євгена Володимировича, подану в інтересах Акціонерного товариства «Акцент-Банк», залишити без задоволення.

Рішення Згурівського районного суду Київської області від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді