Справа № 309/3287/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

29 листопада 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилець Микола Богданович, на ухвалу судді Хустського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2024 року у складі судді Піцура Я.Я., у справі за позовом ОСОБА_1 до Хустської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2024 року року позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 , до Хустської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку - повернуто.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід державного бюджету штраф в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 3028 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилець М.Б., подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що винесення оскаржуваної ухвали та істотне порушення норм процесуального права суддею суду першої інстанції під час здійснення правосуддя, унеможливлює реалізацію наданих позивачу процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, та вказує на незаконну відмову в доступі до правосуддя. Апелянт вважає, що в даному випадку, оскаржувана ухвала винесена незаконно з урахуванням тієї обставини, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви та здано до суду, до моменту дізнання про наявність оскаржуваної ухвали. Крім того, позивач ОСОБА_1 дізнавшись, що справу буде розглядати суддя Піцур Я.Я. повідомила представника, що сплачувати судовий збір вона не буде, оскільки в даного судді сплачувати судовий збір не потрібно, адже у нього на розгляді перебувала заява про встановлення факту родинних відносин, подана ОСОБА_1 і 03.04.2024 року суддею прийнято рішення про задоволення заяви (справа №309/1109/24).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ч.1 ст.353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведене, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилець М.Б., суддя суду першої інстанції виходив з того, що за результатами вивчення позовної заяви та доданих до неї документів суд встановив підстави для визнання поданого позову зловживанням процесуальними правами, а тому наявні підставі для повернення позовної заяви та застосування заходу процесуального примусу у вигляді штрафу.

З такими висновками погоджується і апеляційний суд виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 16 травня 2024 року адвокат Гаврилець М.Б., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Хустської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Ткач О.О.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 22 травня 2024 року вказану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору, без викладу в позовній заяві обставин, що свідчать про порушення, невизнання чи оспорення прав, свобод чи законних інтересів позивача ОСОБА_1 , зокрема її звернення у відповідні органи для оформлення спадкових прав та не зазначено доказів, які б містили інформацію про такі обставини.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 05 червня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 до Хустської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку - повернуто заявнику, у зв`язку з поданням ним 05.06.2024 заяви про повернення матеріалів позовної заяви.

27 червня 2024 року адвокат Гаврилець М.Б., в інтересах ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Хустської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Піцура Я.Я.

Вказана позовна заява аналогічно подана без сплати судового збору.

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 04 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 до Хустської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку - повернуто заявнику.

05 липня 2024 адвокат Гаврилець М.Б., в інтересах ОСОБА_1 втретє звернувся з ідентичним позовом до Хустської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. Вказана позовна заява подана без сплати судового збору. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Піцура Я.Я.

Відтак, з матеріалів справи слідує, що у короткий проміжок часу адвокатом Гаврилець М.Б., в інтересах ОСОБА_1 подано три позовні заяви до одного й того самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав. При цьому, всі три позовні заяви подано без сплати судового збору.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, є: верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).

Тобто процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. І кожного разу, коли учасник справи вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер, необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою, укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі (ч.2 ст.44 ЦПК України).

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями (п.2 ч.2 ст.44 ЦПК).

Частиною 4 ст.44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Верховний Суд у постанові від 12 жовтня 2022 року у справі № 345/2935/21 (провадження № № 61-2472 св 22) вказав на те, що зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (постанова Верховного Суду у справі 910/1873/17 від 08 травня 2018 року).

З огляду на те, що в даному випадку має місце подання декількох аналогічних позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав без дотримання вимог ст.175, 177 ЦПК України , колегія суддів погоджується з висновками судді суду першої інстанції, що подання даної позовної заяви в розумінні ст.44 ЦПК України є зловживанням процесуальними правами адвокатом Гаврилець М.Б., метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, а тому наявні підстави для повернення позовної заяви заявнику та вжиття заходу процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржувана ухвала винесена незаконно з урахуванням тієї обставини, що позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви та здано в суд, до моменту дізнання про наявність оскаржуваної ухвали не беруться до уваги, позаяк аналогічні три позовні заяви подано без сплати судового збору, оскаржувану ухвалу постановлено 08 липня 2024 року, після чого 09 липня 2024 року ОСОБА_2 було сплачено судовий збір та здано до суду відповідну квитанцію про сплату судового збору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач ОСОБА_1 дізнавшись головуючого суддю, визначеного за результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями повідомила представника, що сплачувати судовий збір вона не буде, так як в даного судді сплачувати судовий збір не потрібно, адже у нього на розгляді перебувала заява про встановлення факту родинних відносин, подана ОСОБА_1 є недоречним, оскільки вирішення питання про відкриття провадження у справі за заявою про встановлення факту родинних відносин, поданої ОСОБА_1 взагалі не має жодного правового значення до вирішення питання про відкриття провадження у справі за позовною заявою адвоката Гаврилець М.Б., в інтересах ОСОБА_1 до Хустської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують вищенаведених висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що ухвала судді суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування чи зміни не має.

За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гаврилець Микола Богданович, залишити без задоволення.

Ухвалу судді Хустського районного суду Закарпатської області від 08 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: