Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5659/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права власності.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Олешник Берегівського району Закарпатської області помер її батько ОСОБА_3 .

Спадкодавець на день смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями розташований в АДРЕСА_1 , та три земельні ділянки загальною площею 1,9807 га., які належали спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №507637 від 06.07.2010 року, серії ЯИ №507654 від 06.07.2010 року та серії ЯИ №507562 від 04.06.2010 року, виданих на ім`я спадкодавця, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Олешницької сільської ради.

Спадкоємцями першої черги до майна померлого є дружина спадкодавця ОСОБА_2 , яка у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна несе позивач. Відповідач у свою чергу декларує відсутність власного майнового інтересу до кола спадкового майна, однак від документального підтвердження цієї позиції ухиляється.

Заповіту покійний не залишив.

Позивач із народження і до дня смерті батька проживає і продовжує проживати у спадковому будинку, доглядає за будинком та територією.

За оформленням спадкових прав позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого батька ОСОБА_3 , однак оформити які не змогла, оскільки їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою такої відмови вказано відсутність оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 07.03.2018 року №192, від 26.04.2024 року №42 об`єкт нерухомого майна в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений, рахується за покійним ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською райдержадміністрацією 06.12.2000 року на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації №661 від 05.12.2000 року.

Належність померлому ОСОБА_3 земельних ділянок, стверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №507637 від 06.07.2010 року, серії ЯИ №507654 від 06.07.2010 року та серії ЯИ №507562 від 04.06.2010 року, які позивач віднайшла в архівних матеріалах Відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області.

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Позивач у підготовче судове засідання не з`явилася, однак подала до суду належним чином посвідчену заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у її відсутність.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала через канцелярію суду належним чином посвідчену заяву, згідно якої вимоги позивача визнає, проти задоволення таких не заперечує та просить суд розглянути справу у її відсутність.

Відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України не обов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачами, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Олешник Берегівського району Закарпатської області помер її батько ОСОБА_3 .

Спадкодавець на день смерті був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 .

Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно: житловий будинок з надвірними будівлями розташований в АДРЕСА_1 , та три земельні ділянки загальною площею 1,9807 га., які належали спадкодавцю на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №507637 від 06.07.2010 року, серії ЯИ №507654 від 06.07.2010 року та серії ЯИ №507562 від 04.06.2010 року, виданих на ім`я спадкодавця, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Олешницької сільської ради.

Спадкоємцями першої черги до майна померлого є дружина спадкодавця ОСОБА_2 , яка у встановлений законом строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася. З часу відкриття спадщини весь ризик та тягар утримання цього нерухомого майна несе позивач. Відповідач у свою чергу декларує відсутність власного майнового інтересу до кола спадкового майна, однак від документального підтвердження цієї позиції ухиляється.

Заповіту покійний не залишив.

Позивач із народження і до дня смерті батька проживає і продовжує проживати у спадковому будинку, доглядає за будинком та територією.

За оформленням спадкових прав позивач звернулася до Виноградівської державної нотаріальної контори щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого батька ОСОБА_3 , однак оформити які не змогла, оскільки їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Підставою такої відмови вказано відсутність оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві.

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 07.03.2018 року №192, від 26.04.2024 року №42 об`єкт нерухомого майна в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений, рахується за покійним ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською райдержадміністрацією 06.12.2000 року на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації №661 від 05.12.2000 року.

Належність померлому ОСОБА_3 земельних ділянок, стверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №507637 від 06.07.2010 року, серії ЯИ №507654 від 06.07.2010 року та серії ЯИ №507562 від 04.06.2010 року, які позивач віднайшла в архівних матеріалах Відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області.

Згідно положень ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку позивач не має можливості, у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до п.37 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.2 ст 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а частиною 3 статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Згідно зі ст. 1268 ЦК України - спадщина належить спадкоємцеві, незалежно від часу прийняття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до вимог ч.1ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягаєст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до вимог ст.116,131 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень; громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі успадкування.

Згідно з ст.1225 ЦК України,право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз`яснено в п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Згідно з ст.125 ЗК України,право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно довідки КП «Виноградівське РБТІ» від 07.03.2018 року №192, від 26.04.2024 року №42 об`єкт нерухомого майна в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений, рахується за покійним ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого Виноградівською райдержадміністрацією 06.12.2000 року на підставі розпорядження голови Виноградівської райдержадміністрації №661 від 05.12.2000 року.

Належність померлому ОСОБА_3 земельних ділянок, стверджується копіями державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №507637 від 06.07.2010 року, серії ЯИ №507654 від 06.07.2010 року та серії ЯИ №507562 від 04.06.2010 року, які позивач віднайшла в архівних матеріалах Відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області.

Позивач звернулася до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно.

Однак, нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні оригінали документів про право власності на майно померлого/спадкодавця.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, враховуючи ті обставини, що позивач надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець після смерті ОСОБА_3 має законне право на визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме :

- житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0,7803 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешницької сільської ради, контур № НОМЕР_2 , ділянка 123, за межами населеного пункту, кадастровий номер :06:001:0110;

- земельну ділянку площею- 0,6600 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешницької сільської ради, контур № НОМЕР_3 , ділянка 84, за межами населеного пункту, кадастровий номер :05:002:0089; 11

- земельну ділянку площею1 0,5404 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Олешницької сільської ради, контур № НОМЕР_4 , ділянка 48, за межами населеного пункту, кадастровий номер

:01:005:0052.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ГоловуючийВ. В. Леньо