ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/14543/22

Провадження № 22-ц/4820/1087/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю третьої особи - директора Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_2.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/14543/22 за апеляційними скаргами третьої особи - директора Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_2 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2024 року та додаткове рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, треті особи: директор Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_2, Меджибізька селищна рада Хмельницького району Хмельницької області, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення третьої особи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційними скаргами, суд

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати незаконним наказ № 7 від 07 березня 2022 року щодо її звільнення і поновити її на посаді вчительки англійської мови Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.03.2022 до дня ухвалення рішення судом про поновлення на роботі.

На підтримання заявлених позовних вимог позивачка зазначала, що з 08 листопада 2018 року вона працювала на посаді вчительки англійської мови у Требуховецькій загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області. 07 березня 2022 року на підставі наказу № 7-к «Про звільнення ОСОБА_1 » її звільнено за прогул без поважних причин. Копію наказу та трудову книжку їй видано 11 липня 2022 року. Позивачка вважала, що звільнення здійснене без законних підстав і з порушенням встановленої законом процедури. Так, ОСОБА_1 вказувала, що у період після оголошення воєнного стану в Україні 24 лютого 2022 року вона об`єктивно була позбавлена можливості виходити на роботу. Відтак, з 24 лютого по 06 березня 2022 року перебувала в Україні. При цьому її не викликали на роботу, а школа не працювала. З оголошенням воєнного стану було порушено нормальне транспортне сполучення, тому доїхати на роботи вона не могла. 06 березня 2022 року вимушено виїхала за кордон на тимчасовій основі, щоб убезпечити власне життя та життя дитини, однак 07 березня 2022 року її було звільнено із займаної посади. Посилаючись на незаконне звільнення позивачка просила стягнути з відповідача розмір середньоденного заробітку, який слід вираховувати із суми 443 грн 50 коп за один день, період нарахування розпочинається з 06 березня 2022 року і до ухвалення судового рішення.

Ухвалою Летичівського районного суду Хмельницької області 27 лютого 2023 року від залучено до участі у справі Меджибізьку селищну раду в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2024 року позов задоволено частково, визнано незаконним та скасовано наказ №7-к від 07 березня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 , поновлено ОСОБА_1 на посаді вчителя англійської мови Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області з 09 березня 2022 року, стягнуто з Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 09 березня 2022 року по 05 березня 2024 року в розмірі 230 620 грн. 00 коп. з утриманням із цієї суми установлених законодавством податків та зборів, стягнуто з Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 та стягнення заробітної плати за один місяць.

Додатковим рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2024 року заяву адвоката Демчишина М.В. задоволено частково, стягнуто з Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 30 000 грн за надану правничу допомогу.

Третя особа директор Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області ОСОБА_2 подала апеляційні скарги на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2024 року та додаткове рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2024 року, просить їх скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм процесуального права та невірне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи. Так судом першої інстанції невірно визначено відповідача у справі, оскільки Требуховецька загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів у якій працювала ОСОБА_1 була ліквідована 19 квітня 2022 року, тому відповідачем у справі має бути Меджибізька селищна рада, оскільки вона є розпорядником бюджетних коштів та балансоутримувачем освітнього закладу, школа немає своєї бухгалтерії та банківського розрахункового рахунку, крім того і вона не повинна на бути третьою особою у справі. Посилається апелянтка на ряд порушень, які здійснив суддя під час розгляду справи, зокрема не приймав до уваги її клопотання, щодо витребування необхідної інформації, для встановлення поважності чи неповажності відсутності позивачки на робочому місці, натомість звинуватив її у затягуванні розгляду справи та безпідставних відкладеннях судових засідань, хоча до поданих клопотань про відкладення розгляду справи, вона завжди надавала докази щодо поважності причин неможливості прибути в судове засідання. Крім того, у разі неможливості прибути в судове засідання нею подавалися клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, оскільки вона зареєстрована в електронному суді, виходила на зв`язок, але ніхто з нею не зв`язувався, що підтверджується наданими нею скріншотами її очікування судового засідання. Також її представник - адвокат Дацьков В.В., який прибув в суд 28 грудня 2023 року, перебуваючи у приміщенні суду, не був запрошений на судове засідання. ОСОБА_2 посилається, що суд незаконно притягнув її до відповідальності, наклавши адміністративне стягнення, проявляв щодо неї упереджене ставлення, що вплинуло не ухвалення заздалегідь незаконного рішення. Апелянтка вказує, що суд мав би прийняти до уваги офіційну інформацію Хмельницької обласної військово-цивільної адміністрації та наказ № 309 від 22.12.2022 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, адже вказана у цих документах інформація спростовує твердження позивачки що вона змушена була тікати від війни, а відтак відсутність позивачки на роботі є прогулом без поважних причин. Після оголошення воєнного стану в Україні навчальний процес у школі був зупинений, проте дія трудових договорів з вчителями ні, тому позивачка була змушена узгоджувати відсутність з керівництвом навчального закладу. Школа працювала та була у списку об`єктів, які надавали допомогу біженцям. При цьому Хмельницька область не входить до переліку областей, де проводяться бойові дії. Крім того, у користуванні позивачки та її чоловіка є приватний транспорт.

ОСОБА_2 вказує і на незаконність та необґрунтованість додаткового рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2024 року, оскільки стягуючи з Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 30 000 грн за надану правничу допомогу, суд знов ж таки не прийняв до уваги, що у ЗОШ немає своєї бухгалтерії та банківського розрахункового рахунку, а розпорядником коштів є Меджибізької селищної ради Хмельницької області. Крім того, надані адвокатом Демчишиним М.В. докази до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу не відповідають дійсності, зокрема є неправдивим Акт від 08 березня 2024 року до договору про надання правової допомоги № 22/2022 від 05.12.2022 року, в якому вказано що ОСОБА_1 оплатила 5 000 грн і ще зобов`язується сплатити 50 000 грн упродовж 20 днів, тобто до 29.03.2024 року, але платіжного документа про оплату послуг адвоката у матеріалах справи немає, що викликає сумнів щодо вимагання додаткових 50 000 грн. Також, 06.03.2024 року було встановлено, що ОСОБА_1 знаходиться за межами України і не може бути присутньою у судових засіданнях, отже 08 березня 2022 року вона не могла підписати акт до договору про правову допомогу. Не відповідає дійсності посилання представника позивачки - адвоката Демчишина М.В., що він брав участь у 12 судових засіданнях, адже матеріали справи містять докази що адвокат Демчишин М.В. брав участь у справі останній раз 18 жовтня 2023 року.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а судові рішення скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Требуховецькою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області, працювала на посаді вчителя англійської мови.

Згідно з Розпорядженням Меджибізької селищної ради № 41/ОС-2022 від 24 лютого 2022 року «Про запровадження дистанційної форми роботи закладів освіти та культури Меджибізької селищної ради», заклади освіти і культури Меджибізької селищної ради з 24 лютого 2022 року переведено на дистанційну форму роботи на період введення воєнного стану.

Розпорядженням Меджибізької селищної ради № 44/ОС-2022 від 24 лютого 2022 року «Про організацію освітнього процесу в закладах освіти Меджибізької ТГ», відмінено Розпорядження №41/ОС-2022 від 24 лютого 2022 року; припинено освітній процес та оголошено з 28 лютого 2022 року по 13 березня 2022 року в закладах освіти канікули.

З 07 березня 2022 року було затверджено графік чергування працівників ЗОШ, згідно якого ОСОБА_1 мала 07 березня 2022 року чергувати в школі, але в той день на роботі вона була відсутня.

07 березня 2022 року, який є робочим днем, ОСОБА_1 була відсутня на роботі протягом всього робочого дня, більше трьох годин, без поважних причин.

В зв`язку з цим, в цей же день 07 березня 2022 року наказом №6-к Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області вирішено провести службове розслідування з метою об`єктивного та всебічного з`ясування обставин щодо прогулу вчителькою англійської мови ОСОБА_1 .

Згідно доповідної записки № 2 від 07 березня 2022 року, 05 березня 2022 року о 10 год. 15 хв. телефонним дзвінком вчителька англійської мови ОСОБА_1 повідомила про те, що вона в ніч з 05 березня на 06 березня 2022 року перетнула кордон України, ніяких заяв від педагогині не надходило.

Відповідно до Акту-висновку службового розслідування про відсутність на робочому місці № 2 від 07 березня 2022 року, комісією було встановлено відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 07 березня 2022 року, так як в ніч з 05 березня на 06 березня 2022 року вона перетнула кордон, не залишивши заяви та не повідомивши директора школи.

07 березня 2022 року наказом №7-к Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницької області звільнено ОСОБА_1 з посади вчительки англійської мови на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до статті 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовується власником до працівника за порушення трудової дисципліни.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні, зокрема, Правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, прогул.

Прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Факт відсутності працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня (прогул) має бути належним чином зафіксований власником або уповноваженим ним органом задля того, аби унеможливити порушення трудових прав працівника та його безпідставне притягнення до дисциплінарної відповідальності.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17 (провадження № 61-47902св18), зазначено, що: «прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно або в цілому). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня.

Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності.

Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника.

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.

Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин.

Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я.

Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази».

Частиною 1 статті 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

На підставі статей 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за прогул, вчинений з вини працівника.

За змістом статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі.

На підставі частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У справі, яка переглядається, судом на підставі досліджених доказів встановлено факт відсутності позивачки на роботі з 07 березня 2022 року, а поважність причин відсутності на робочому місці позивачка не довела, тобто здійснила прогул в розумінні пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Посилання позивачки на те, що відсутність її на роботі пов`язана із початком військової агресії російської федерації щодо України, необхідністю евакуації родини за кордон задля збереження життя та здоров`я її та її дитини є безпідставними.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан, який діє дотепер.

Згідно з пунктом 3 цього Указу, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На території Хмельницької області на момент звільнення позивачки з роботи не велись бойові дії і дана територія не була тимчасово окупована російською федерацією, що є загальновідомими фактами.

Відтак, безпекова ситуація на території Меджибізької селищної територіальної громади Хмельницької області була приблизно однаковою для всіх працівників управління освіти, які виконують свої посадові обов`язки у цій громаді, а відтак вказані позивачкою обставини не є поважними причинами відсутності її на роботі 07 березня 2022 року.

Така ж правова позиція щодо поважності причин відсутності працівника на роботі викладена в постановах Верховного Суду від 08 квітня 2024 року в справі № 522/13629/22, від 05 червня 2024 року в справі № 354/389/23 за аналогічних правовідносин роботодавця та працівника.

При цьому позивач жодних дій для правового вирішення питання відсутності на роботі не вчинила, не звернулась до роботодавця з заявами про надання їй відпустки зі збереженням чи без збереження заробітної плати, про перехід на дистанційну форму роботи тощо.

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачка повернулась на територію Хмельницької області 06 липня 2022 року і ситуація на території Хмельницької області в зв`язку військовою агресією російської федерації щодо України з 07 березня по 06 липня 2022 року не змінилась.

Крім того, невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення (частина перша стаття 149 КЗпП України) не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений поданими суду доказами. Також такі пояснення отримати було неможливо так як позивачки в ніч з 05 на 06 березня 2022 року виїхала за кордон.

Таким чином, судом першої інстанції надана неналежна правова оцінка обставинам справи та дослідженим доказам, а тому судом зроблено неправильний висновок про те, що звільнення ОСОБА_1 не відповідало вимогам закону, оскільки фактично позивачка самоусунулася від виконання своїх трудових обов`язків без належного попередження та погодження із роботодавцем, а відтак підстав для поновлення її на роботі немає, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави і для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п 2 ч 2 ст 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

З цих підстав, апеляційна скарга ОСОБА_2 на додаткове рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2024 року також підлягає до задоволення, а вказане судове рішення скасуванню.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 задовольнити

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 06 березня 2024 року та додаткове рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Требуховецької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Меджибізької селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 липня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова