Справа № 703/4850/24
2/703/1563/24
УХВАЛА

29 листопада 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Криви Ю.В.

за участю секретаря судового засідання Крамної Л.С.,

провівши судове засідання по справі за позовом ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Смілянської міської ради Черкаської області, в якому просить:

- встановити факт, що її матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла спадщину після смерті рідних братів ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку статті 549 ЦК УРСР 1963 року, шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном;

- визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою судді від 13 вересня 2024 року відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою та призначено підготовче судове засідання на 31 жовтня 2024 року.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 29 листопада 2024 року.

Учасники справи в судове засідання не з`явились.

Позивач подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Смілянської міської ради Черкаської області в судове засідання також не з`явилася, надіславши до суду заяву в якій просила розгляд справи провести без участі уповноваженого представника відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відзиву на позовну заяву разом з доданими до нього письмовими доказами на обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 представник відповідача у встановлений судом строк не подала. Заяви про визнання позову, поданої в порядку ч.1 ст.206 ЦПК України, від представника відповідача на дату проведення судового засідання також не надходило.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

В судовому засіданні було встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, зокрема, позивачем не доплачено судовий збір за звернення до суду з наведеним позовом в розмірі ставки встановленої Законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір».

За статтями 1, 2 цього Закону визначено, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з вимогами ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (яка на даний час є чинною), законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховуються суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами згідно з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-III «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно-правових актів Національного банку України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 приєднала до матеріалів позовної заяви два оригінали квитанцій № 0.0..1 від 03 вересня 2024 року про сплату судового збору в розмірі 1211 грн.20 коп. та № 0.0..1 від 03 вересня 2024 року про сплату судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп., таким чином за подачу даної позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в загальному розмірі 1816 грн.80 коп.

Частиною 4 статті 177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028 грн.

Позивач звернулася до суду із двома вимогами немайнового характеру, а саме: про встановлення факту, що її матір ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла спадщину після смерті рідного брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном та про встановлення факту прийняття спадщини її матір`ю ОСОБА_2 після смерті рідного брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Окрім того, позивачем заявлено одну вимогу майнового характеру про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із підп. 2 п.1 ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн.).

Згідно з ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3, абз.2 ч. 7 ст. 6 цього ж Закону, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відтак, позивачу за подачу позовної заяви, в якій об`єднано дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, необхідно було сплатити на користь держави судовий збір в такому розмірі: 2422 грн. 40 коп. (1211,20 х 2) за дві вимоги немайнового характеру; та за подання до суду позовної заяви з вимогою майнового характеру позивачу слід було сплатити 1 відсоток від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб тобто в розмірі не меншому 1211,20 грн.

З наведеного вбачається, що за подачу позовної заяви, в якій об`єднано дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру позивач повинна була сплатити судовий збір у розмірі не меншому 3633 грн. 60 коп. тоді як згідно наданих квитанцій остання сплатила судовий збір в загальному розмірі 1816 грн.80 коп.

Таким чином, розмір недоплаченого позивачем судового збору становить 1816 грн.80 коп.

Тому, дана позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, оскільки до неї не додано документу, що підтверджує сплату позивачем судового збору у встановленому законом розмірі.

Вказаний в ухвалі недолік може бути усунений шляхом подання до суду документів, що підтверджують сплату 1816 грн.80 коп. судового збору за наступними платіжними реквізитами:

отримувач коштів - ГУК у Черк.обл./тгм.Сміла/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37930566;

банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.);

код банку отримувача (МФО) - 899998 ;

рахунок отримувача - UA0023753;

код класифікації доходів бюджету 22030101.

Окрім того, суд наголошує, що вимога позивача про визнання права власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є позовною вимогою майнового характеру.

Разом з тим, до позовної заяви не додано будь-яких доказів на підтвердження вартості спірного майна, що позбавляє суд можливості попередньо визначити ціну позову за вказаною вимогою та перевірити правильність сплати позивачем судового збору за вказаною вимогою, згідно ч. 2 ст. 176 ЦПК України.

Суд зазначає, що визначення ціни позову є прерогативою та обов`язком саме позивача у справі. Суд же повинен перевірити дійсну вартість майна, що є предметом спору, та вирішити питання про стягнення недоплаченого або повернення переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, визначеної попередньо позивачем.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

Так, за висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя.

Крім того, відповідно до вимог ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У пункті 7 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Постановою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що при розгляді справ про спадкування суди мають звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Отже реалізація права на звернення до суду із позовом про визнання права в порядку спадкування здійснюється після відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Таким чином, передумовою звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав є саме отримання постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину).

Проте всупереч вказаних вимог закону та ст. 175 ЦПК України зазначені відомості (відмова нотаріуса в оформленні права на спадщину за позивачем) в матеріалах пред`явленого позову відсутні. Позивач в позовній заяві обмежилася зазначенням того, що оформити спадщину в нотаріальному порядку вона не має можливості через те, що її мати ОСОБА_2 не оформила своїх спадкових прав після смерті рідних братів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , як спадкоємець другої черги, при цьому факт звернення до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину та відмову у видачі такого позивачем не підтверджено та матеріали справи не містять, оскільки постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивач не надає.

Відтак, суддею встановлено, що у матеріалах справи відсутній нотаріальний акт, а саме постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу з посиланнями на причини такої відмови. У тексті позовної заяви та долучених до неї додатках не міститься інформації на підтвердження того, що на звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відтак, з метою усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно доплатити судовий збір, надати докази на підтвердження вартості спірного майна та надати докази відмови у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину).

На підставі вищевикладеного, приходжу до обґрунтованого висновку, що позовна заява подана без додержання вимог ст.175 та ст.177 ЦПК України.

Як встановлено ч. 11 ст. 187 ЦПК України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Оскільки після відкриття провадження у справі було з`ясовано, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме те, що до позовної заяви не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, суд вважає за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ч. 11 ст. 187, ст. 260, 261 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Смілянської міської ради Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі невиконання ухвали суду в зазначений строк, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя: Ю.В. Крива