Єдиний унікальний номер: 378/296/24
Провадження № 2/378/183/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" липня 2024 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Марущак Н. М.

за участю секретаря: Замші В. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Ставище справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернулося ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 з посиланням на те, що 01 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № . 07.10.2016 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк» укладено Договір про відступлення прав вимог № ТАСЦФР-10-2016. 08.11.2023 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № НІ/11/10-Ф, у відповідності до умов якого АТ «Таскомбанк» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 .. Відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 14737,2 грн., з яких 5537,49 грн. за основною сумою боргу, 0,17 грн. за відсотками, 9199,54 грн. по комісії.

21 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено договір позики № 2168947. 11.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників, у тому числі і до ОСОБА_1 .. Відповідачка зобов`язання за вказаним кредитним договором не виконує, у зв`язку з чим має заборгованість у сумі 12452,93 грн., з яких 4100 грн. - за основною сумою боргу, 6282,43 грн. - проценти за коритсування позикою, 2070,50 грн. проценти на прострочену позику.

Позивач просить суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за вищевказаним кредитним договором № від 01.10.2020 в сумі 14737,20 грн., та за договором позики № 2168947 від 21.04.2021 в сумі 12452,93 грн., а всього 27190,13 грн. та понесені судові витрати.

Ухвалою Ставищенського районного суду від 09.05.2024 відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а. с. 55-56).

Ухвалою суду від 11.06.2024 по даній справі постановлено розгляд справи проводити в порядку загального провадження з призначенням підготовчого судового засідання (а. с. 66).

Ухвалою Ставищенського районного суду Київської області від 24.06.2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду (а. с. 77).

Представник позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в судове засідання не з`явився, про час та розгляд справи товариство повідомлене належним чином (а. с. 94), відповідно до позовної заяви вказане товариство просить справу розглядати у відсутність його представника (а. с. 5 зв.)

Відповідачка в судове засідання не прибула, про час і місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення судової повістки, копії ухвали про відкриття, позовної заяви з додатками за зареєстрованим місцем проживання (а. с. 54), проте, вказане поштове відправлення повернулось з довідкою відділення ПАТ «Укрпошта» з відміткою щодо отримання поштового відправлення «адресат відсутній за вказаною адресою» (а. с. 97). Тому суд вважає, що відповідачка відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України про розгляд справи повідомлена належним чином, та розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України (а. с. 90), відзив на позов не надсилав.

Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

01 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» було укладено кредитний договір № , відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у сумі 14749 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 12 днів (пункт 1.2) (а. с. 7 - 9).

Відповідно до п.1.4 Кредитного договору кошти кредиту надаються ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень»у безготівковій формі шляхом їх перерахування: на поточний рахунок ОСОБА_1 - 10000 грн., на рахунок ПАТ «Страхова група «ТАС» 650 грн. ( оплата страхового платежу за договором страхування №-KMZ від 01.10.2020), на рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - 2400 грн. (оплата страхового платежу за договором страхування №-С від 01.10.2020) та 800 грн. (оплата страхового платежу за договором страхування №-ЛО від 01.10.2020), на рахунок ТОВ «ЦФР» 200 грн. (оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA») та 399 грн. (оплата за електронний ключ доступу до додатку «RADAR Screen»).

Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (редакція від 04.05.2020), які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір (п. 2.1 Кредитного договору).

Ці правила (умови) є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК Україні на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Обгрунтовуючи вимоги про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором від 01 жовтня 2020 року, позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає про наявність у нього права вимоги до відповідачки, посилаючись на укладення 07.10.2016 договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 між ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та ПАТ "Таскомбанк" (а. с. 15 - 16) та на укладення 08.11.2023 договору факторингу № НІ/11/10-Ф між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (а. с. 17 - 18).

Судом встановлено, що 07 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень" та Публічним акціонерним товариством "Таскомбанк" був укладений договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 (а. с. 15 - 16), згідно п. 2.1 якого Первісний кредитор - (ТОВ "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень") передає (відступає) новому кредитору (ПАТ "Таскомбанк") свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п. 2.2. заначеного договору про відступлення права вимоги сторони погодили, що Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників. (а. с. 15 - 16).

08.11.2023 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/10-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) AT «ТАСКОМБАНК» суму фінансування, a AT «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а. с. 17 - 18).

Згідно п. 2.1 вказаного договору факторингу перелік позичальників, підстави виникнення права вимоги до позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі прав вимог, який формується згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.3. зазначеного договору факторингу відступлення Права Вимоги і всіх інших прав, належних AT «ТАСКОМБАНК» за Кредитними Договорами, Договорами Поруки та їх перехід від AT «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку № 2, але не раніше здійснення оплати ТОВ «ФК «ЄАПБ» згідно п. 3.1 цього Договору, після чого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно Боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому- передачі Реєстру Прав Вимог -підтверджує факт переходу від Клієнта до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Прав Вимоги Боргу та є невід`ємною частиною Договору факторингу (а. с. 18).

Доказу здійснення оплти за відступлення права вимоги згідно вказаного договору факторингу відповідно до вказаних умов договору (п. п. 2.3, 3.1) позивачем суду не надано.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги за вказаним Договором факторингу від 08.11.2023 АТ «ТАСКОМБАНК» передав, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв реєстр права вимоги до боржників в кількості 2362 (а. с. 19).

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги до вказаного договору факторингу від 08.11.2023 (а. с. 20), у вказаному реєстрі зазначена відповідачка як боржник за вищевказаними кредитним договором № від 01.10.2020 в сумі 14737,2 грн., з яких 5537,49 грн. за основною сумою боргу, 0,17 грн. за відсотками, 9199,54 грн. по комісії.

Відповідно до розряхунку заборгованості за кредитним договором від 01.10.2020, складеного представником позивача, за період з 08.11.2023 по 31.03.2024 відповідач має заборгованість у сумі 14737,2 грн., з яких 5537,49 грн. за основною сумою боргу, 0,17 грн. за відсотками, 9199,54 грн. по комісії (а. с. 14).

21 квітня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «МАНІФОЮ» було укладено договір позики № 2168947 в електронній формі, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 4 100,00 грн. на строк до 18 травня 2021 року (27 днів) (а. с. 25-28). При підписанні вказаного договору та додатку № 1 до нього «Розрахунок за договором» (а. с. 28 зв. - 29) відповідачка (позичальник) використала електронний підпис одноразовим ідентифікатором w82636.

Підписанням Договору позики відповідач підтвердила, що вона вивчила та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною договору; вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики (п.п. 8.3.5 та 8.3.6 договору позики). Правилами, розміщеними на сайті товариства.

Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 41000.00 грн. строк позики: до 18 травня 2021 року (27 днів).

Умовами договору позику визначений розмір процентів за користування та прострочення сплати позики (п.п. 2.4.2., 2.4.3., 2.4.4., 2.5).

Згідно з пунктом 3.1.3 договору позики, у період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною пунктом 2.4.4.

Відповідно до пункту 2.4.4 договору позики, базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000 % від суми позики за кожен день користування позикою.

Згідно з пунктом 3.2.1 проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному пунктом 2.5 договору за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 2.5 договору позики, розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01 % від суми позики за кожен день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

11.08.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11-08/2021, у відповідності до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «МАНІФОЮ» права вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а. с. 30 -31).

Згідно п. 1.2. зазначеного договору факторингу перехід від Клієнта (ТОВ «МАНІФОЮ») до Фактора ТОВ («ФК «Європейська агенція з повернення боргів») прав вимоги заборгованості до боржників в відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2 (а. с. 30 зв.).

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за вказаним Договором факторингу від 11.08.2021 ТОВ «МАНІФОЮ» передав, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняв реєстр боржників в кількості 2994 (а. с. 32).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу від 11.08.2021 (а. с. 33), у вказаному реєстрі зазначена відповідачка як боржник за вищевказаними договором позики № 2168947 в сумі 12452,93 грн., з яких 4100 грн. - за основною сумою боргу, 6282,43 грн. - проценти за коритсування позикою, 2070,50 грн. проценти на прострочену позику.

Відповідно до розряхунку заборгованості за договором позики № 2168947 від 21 квітня 2021 року, складеного представником позивача, за період з 11.08.2021 по 31.03.2024 відповідач має заборгованість у сумі 12452,93 грн., з яких 4100 грн. - за основною сумою боргу, 6282,43 грн. - проценти за коритсування позикою, 2070,50 грн. проценти на прострочену позику (а. с. 34).

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ПАТ «Універсал Банк»).

Згідно зі ст.1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до положень ч. ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного Кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором № від 01 жовтня 2020 року, право вимоги за яким, як зазначає позивач, спочатку було передано (відступлено) ТОВ «ФК «ЦФР» (первісним кредитором) новому кредитору АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі вищевказаного договору відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 (а. с. 15-16), а в послідуючому АТ «ТАСКОМБАНК» відступило права вимоги за даним кредитним договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором факторингу від 08.11.2023 (а. с. 17 - 18), суд виходить з наступного.

Згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 22 квітня 2021 року.

У розрізі викладеного, ураховуючи сталу практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Враховуючи вищевикладені положення закону, що регулює спірні правовідносини та встановивши, що Кредитний договір № від 01.10.2020 станом на момент укладення 07.10.2016 року Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 не був укладений, - суд вважає, що відступлення (продаж) неіснуючих станом на 07 жовтня 2016 року прав вимоги та майнових прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за Кредитним договором від від 01.10.2020 на користь Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» суперечить статті 514 Цивільного кодексу України.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що права кредитора за Кредитним договором від 01.10.2020 року не перейшли до Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» на підставі Договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, що, відповідно, свідчить про відсутність таких прав у позивача на підставі укладеного ним та Акціонерним товариством «Таскомбанк» 08.11.2023 року Договору факторингу.

Зважаючи на зазначене, суд дійшов висновку про те, що ні АТ «Таскомбанк», а також в подальшому позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не набули прав кредитора по відношенню до відповідача ОСОБА_1 по стягненню заборгованості за кредитним договором № від 01.10.2020 року, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Крім того, наа підтвердження позовних вимог в частині стягнення заборгованості за вищевказаним крединим договором від 01.10.2020 позивачем ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» було надано лише копії кредитного договору, договору відступлення права вимоги від 07.10.2016 (а. с. 15-16) та договору факторингу від 08.11.2023, витяг з Реєстру боржників, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором, здійснений представником позивача.

Разом з тим, вказані документи без банківської виписки з особового рахунку позичальника не підтверджують факт отримання відповідачкою коштів на підставі укладеного кредитного договору від 01.10.2020 та наявність у відповідачки заборгованості за вказаним договором.

Таким чином позовні вимоги про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором в сумі 14737 грн. 20 коп. задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договором позики № 2168947 від 21.04.2021 року суд відзначає, що позовні вимоги ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів» обґрунтовані тим, що розмір заборгованості за даним договором позики, укладеним відповідачкою, становить ту суму, що зазначена у витягу з реєстру боржників до договору факторингу від 11.08.2021 (а. с. 33), за яким позивач набув право вимоги до відповідачки як кредитор у зобов`язанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 21.04.2021дійсно був укладений вищевказаний договір позики № 2168947 з ТОВ «МАНІФОЮ» (а. с. 25 - 28).

Проте, позивач не довів належними та допустимими доказами наявність заборгованості за даним договором позики, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості.

Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача посилався на те, що між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачем було укладено договір позики; ТОВ «МАНІФОЮ» передало своє право вимоги позивачу ТОВ «ФК«Європейська агенція з повернення боргів».

Так, на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за вказаним договором позики позивачем ТОВ «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» було надано копії даного договору, договору факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників, витяг з Реєстру боржників, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений представником позивача.

Суд зазначає зазначає, що додатки до договорів факторингу та розрахунок заборгованості за кредитним договором, складений представником позивача, без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримала відповідач за укладеним договором позики, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена нею, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Згідно до правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених Договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Додатки до договору факторингу (акт прийому-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, в яких зазначено прізвище, ім`я та по батькові боржника, номер договору, дата його укладання та сума боргу) без банківської виписки з особового рахунку позичальника жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеним договором, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена ним, а яка частина сплачена не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75.

Отже, виписка за картковим рахунком може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20 та інших.

Отже, виписки з рахунку позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача за вищевказаним договором позики, укладеним ним з ТОВ «ФК«1 Безпечне агенство необхідних кредитів».

Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, матеріали справи не містять.

Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові і який досліджений судом (а. с. 34), не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.

Схожі за змістом обставини встановлені Київським апеляційним судом судом в постановах від 22 вересня 2023 року у справі № 752/10157/22, від 08 січня 2024 року у справі № 754/3192/23.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Згідно із ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі, а не суду.

У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку на пред`явлення будь-якої вимоги.

Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України.

Позивач в позовній заяві просить розглядати справу за відсутності представника позивача (а. с. 5 зв.), позивач тим самим підтвердив, що подав усі докази на обґрунтування своїх вимог разом із позовною заявою.

Таким чином, не вбачається підстав для стягнення з відповідача на користь позивача вищевказаної заборгованості за договором позики від 21.04.2021 в сумі 12452 грн. 93 коп

З огляду на наведене, в задоволенні позовних вимог в повному обсязі слід відмовити.

Судовий збір у розмірі 3028 грн 00 коп., сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 207 ч. ч. 1, 3, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 626, 629, 633, 634, 638 ч. 1, 639 ч. 2, 1046, 1048,1049, 1054 ч. 1, 1055, 1077 ч. 1 ЦК України, ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором позики відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 ).

Повне рішення складено 30.07.2024.

Суддя Н. М. Марущак