Справа №484/4406/22
Провадження № 22-ц/812/543/24
№22-ц/812/615/24
№22-ц/812/683/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 липня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційні скарги

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 січня 2024 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Максютенко О.А., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення боргу

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі ТОВ «Авто Просто») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказували, що 26 листопада 2010 року між ТОВ «Авто Просто» та ОСОБА_1 укладено угоду № 328376 та підписано додатки до неї № 1 та 2, які є невід`ємними частинами угоди. Дана угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «АвтоТак», яка полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати автомобіль та стають учасниками програми. Система встановлює механізми, які забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості послуг, спрямованих на придбання автомобіля (формування груп учасників, організація та проведення в групах асигнаційних актів та інше), невеликими щомісячними внесками протягом декількох років.

На виконання умов угоди за результатами асигнаційного акту від 29 липня 2013 року ОСОБА_1 було надано право на отримання автомобіля.

27 серпня 2013 року на виконання умов угоди ОСОБА_1 отримав у власність автомобіль ЗАЗ Lanos, 2013 року випуску (кузов № НОМЕР_1 ) та здійснив реєстрацію вказаного автомобіля на своє ім`я реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_1 зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків.

Однак, останній неодноразово порушував виконання зобов`язання, а згодом припинив виконувати свої зобов`язання за угодою.

Таким чином, він сплатив 91 - щомісячний внесок в оплату послуг позивача, 59.6572 % - ціни автомобіля, щомісячні чисті внески. Розмір заборгованості за Угодою, на день звернення з позовом, становить 29217,35 грн - по сплаті щомісячних внесків в оплату послуг,89134.12 грн по оплаті щомісячних чистих внесків. Отже, загальна сума заборгованості становить 118351.47 грн 47 коп.

Також, 15 серпня 2013 року між позивачем та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 укладено договір поруки, яким останні зобов`язалися солідарно з ОСОБА_1 відповідати перед позивачем за виконання зобов`язань за Угодою.

Крім того, враховуючи умови договору ОСОБА_1 зобов`язався до 30 листопада 2020 року здійснити всі оплати за Угодою. Однак ОСОБА_1 неодноразово порушував виконання зобов`язань за Угодою, а згодом припинив їх виконання.

На підставі викладеного позивач просить стягнути на його користь солідарно з відповідачів заборгованість за Угодою в розмірі 171838.64 грн, з яких 118351.47 грн заборгованість за Угодою, 45966.20 грн інфляційне збільшення та три проценти річних в розмірі 7520.97 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 січня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» заборгованість за Угодою № 328376 від 26.10.2010 року в розмірі 118351.47 грн., а також за період з 30.11.2020 року по 31.10.2022 року три відсотки річних в розмірі 7520.97 грн та інфляційні втрати в розмірі 45966.20 грн, а всього 171838.64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «АВТО ПРОСТО» судовий збір по 859 грн 20 коп. з кожного.

Повернуто позивачу ТОВ «АВТО ПРОСТО» з державного бюджету судовий збір, надмірно сплачений при подачі позову на рахунок Казначейства України в сумі 2700 грн.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції встановив, що заборгованість за Угодою № 328376 від 26.10.2010 року становить 118351.47 грн., а також за період з 30.11.2020 року по 31.10.2022 року три відсотки річних в розмірі 7520.97 грн та інфляційні втрати в розмірі 45966.20 грн, а всього 171838.64 грн.

Умовами укладеної між сторонами угоди передбачений обов`язок ОСОБА_1 про повну сплату ціни автомобіля та послуг відповідача шляхом оплати 120 внесків в порядку та розмірі, передбаченому умовами угоди та додатків до неї.

Відповідачі погодилися з умовами угоди та договору поруки, підписавши їх. Дійсність правочинів не оспорювали.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення солідарно з відповідачів суми боргу.

Щодо застосування позовної давності то суд зазначив, що матеріалами справи встановлено, що позивач звернувся з позовом про стягнення суми основного боргу в межах строку позовної давності, а тому строк позовної давності позивачем не пропущено.

Враховуючи, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання, стягнення з них 3 відсотків річних та інфляційних витрат відповідає нормам закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, так як ухвалено з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволення позовних вимог.

Зазначав, що згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Крім того, Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року внесено зміни та доповнення в «Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, доповнено пунктом 18, зі змісту якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 того Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавия (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та: інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Однак, судом вищезазначені положення норм матеріального права залишилися поза увагою та не були застосовані.

Також звертав увагу на незастосування судом першої інстанції до спірних правовідносин позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що рішення єнезаконним та необґрунтованим, так як ухвалено з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просила про його скасування та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, вказувала що оскільки позивач із позовною заявою про стягнення боргу за договором лише у 2022 році, то це є підставою для визнання поруки припиненою з підстав, визначених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону не звернув уваги, не дослідив обставини та не надав їм належної оцінки і не застосував норми матеріального права, які підлягали застосуванню до даних відносин.

Також судом першої інстанції безпідставно відмовлено в застосуванні позовної давності до спірних відносин, про що було заявлено стороною у справі.

Щодо заявлених вимог сплати інфляційних втрат та 3-х відсотків річних, зазначає, що з 24 лютого 2022 року по теперішній час у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за №64/2022» за №2102-ІХ від 24.02.2022 та Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні діє воєнний стан з 05 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався і діє на теперішній час.

Пунктом 18 «Прикінцевих та перехідних положень» Цивільного кодексу України (в редакції з 17 березня 2022 року) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Вона є військовослужбовцем та проходить службу в ЗСУ з моменту введення в дію воєнного стану по теперішній час.

Вважає, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» не мало права нараховувати у період дії в Україні воєнного стану за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором як 3% річних, так й інфляційних втрат, оскільки за законом відповідачка звільнена від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК, а суд відповідно не мав права їх стягувати.

І апеляційній скарзі ОСОБА_3 також вказував на, те що оскільки позивач з позовною заявою про стягнення боргу за договором звернувся лише у 2022 році, то це є підставою для визнання поруки припиненою з підстав, визначених ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Звертав увагу на введення на території України воєнного стану та те що він є військовослужбовцем.

Про розгляд справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду вказаним положенням закону відповідає в повній мірі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції свої висновки мотивував тим, що відповідач ОСОБА_1 належним чином не виконував умови угоди № 328376 від 26 листопада 2010 року, не погашала заборгованість за угодою, яка була забезпечена порукою, тому дійшов висновку про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів у користь ТОВ «Авто Просто» 171 838 грн.64 коп. боргу.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 26 листопада 2010 року між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 укладено угоду № 328376 та підписано додатки до неї № 1 та 2, які є невід`ємними частинами угоди. Дана угода укладена в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «АвтоТак», яка полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати автомобіль та стають учасниками програми. Система встановлює механізми, які забезпечують придбання кожним учасником автомобіля шляхом сплати його вартості та вартості послуг, спрямованих на придбання автомобіля (формування груп учасників, організація та проведення в групах асигнаційних актів та інше), невеликими щомісячними внесками протягом декількох років.

Відповідно до статті 1 угоди № 328376 предметом цієї угоди є надання учаснику послуг системи «Авто Так», спрямованих на придбання автомобіля.

За умовами договору продавець зобов`язується передати у власність отримувача, а платник оплатити продавцеві вартість автомобіля, на умовах цього договору.

Права учасника, визначені статтею 4 угоди № 328376, зокрема, право вибору моделі або марки автомобіля згідно з можливостями постачальника.

Статтею 5 угоди № 328376 визначені обов`язки учасника, зокрема: сплата плати за послуги, пов`язані з видачею автомобіля за системою при наданні такого права; щомісячна сплата повних внесків; отримання автомобіля за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою.

Угода набирає чинності з моменту її підписання обома сторонами і діє до моменту виконання обома сторонами всіх зобов`язань, передбачених угодою. Ця угода може бути змінена лише за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди.

Згідно з додатком № 1 до угоди № 328376 ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» погодили право ОСОБА_1 на придбання автомобіля марки ЗАЗLanos за ціною 71 680 грн. ОСОБА_1 має сплатити вступний внесок - 2580 грн.48 коп., щомісячний чистий внесок становить 0,8333 %; щомісячний внесок в оплату послуг складає 0,38 % + ПДВ. Графіком внесків передбачено 120 платежів.

У додатку № 2 до угоди № 308689 викладені правила функціонування системи придбання в групах «Авто Так». Система придбання в групах полягає у створенні груп покупців (учасників), метою яких є придбання автомобілів у порядку та на умовах, передбачених угодою.

Поточна ціна автомобіля, зазначена в додатку № 1 до угоди, це остання поточна ціна автомобіля, повідомлена ТОВ «Авто Просто» виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором на день укладення угоди (пункт 2.2 статті 2).

Учасник зобов`язаний повністю сплатити повні внески згідно з графіком внесків. Учасник зобов`язаний сплачувати повний внесок протягом перших 15 (п`ятнадцяти) календарних днів місяця. ТОВ «Авто Просто» щомісяця надсилає рахунки на сплату за адресою, вказаною учасником в угоді. Неотримання рахунку на сплату за вказаною адресою не звільняє учасника від обов`язку вчасно сплачувати внески на банківський рахунок ТОВ «Авто Просто» (пункт 2.3 статті 2).

Якщо учасник, який отримав автомобіль, не сплатить два або більше послідовних або вибіркових повних внесків, то такий учасник за платіжною вимогою ТОВ «Авто Просто» зобов`язаний одноразово достроково сплатити всі несплачені внески згідно з графіком протягом десяти календарних днів від дати отримання відповідної платіжної вимоги (пункт 14.5 статті 14).

Цілий чистий внесок, відповідно до додатку № 2 до угоди № 328376 - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати автомобіля та формування фонду повернення коштів і розмір якого розраховується шляхом ділення поточної ціни автомобіля на кількість внесків, передбачену графіком внесків.

Внесок в оплату послуг - частина щомісячного повного внеску, який є оплатою послуг ТОВ «Авто Просто», розмір кожного з яких складає зазначений в додатку 1 відсоток від поточної ціни автомобіля (№ 2 до угоди № 328376).

Пунктом 2.1статті 2 додатку № 2 до угоди № 328376 визначено, що поточна ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється ТОВ «Авто Просто» виробником та/або імпортером та/або дистриб`ютором.

Згідно з пунктом 2.6 статті 2 додатку № 2 до угоди чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Таким чином, в угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені чисті внески перерахунку (у зв`язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім`я споживач зобов`язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати 100 % від ціни автомобіля. Отже, угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві у рамках укладеної угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару.

Згідно з пунктом 9. 1 статті 9 додатку № 2 до угоди № 348529 від 15 лютого 2011 року, якщо протягом строку дії угоди постачальник здійснить заміну або припинить імпортувати або виробляти, або продавати марку та/або модель автомобіля, зазначених в додатку № 1 до угоди, ТОВ "Авто Просто" зобов`язується здійснити заміну шляхом застосування поточної ціни нової марки та/або моделі для розрахунку складових повного внеску для всіх учасників групи і така нова марка та/або модель буде передаватися учасникам, які не отримали попередню модель/марку. Якщо поточна ціна нової марки та/або моделі автомобіля є щонайбільше на 10 % вищою за останню відому поточну ціну автомобіля, нова поточна ціна буде дійсною для розрахунку повного внеску, який мають сплачувати всі учасники групи.

29 липня 2013 року ОСОБА_1 реалізував своє право на вибір автомобіля шляхом підписання акту вибору автомобіля, згідно якого він просив надати йому ЗАЗ Lanos. Однак повна вартість автомобіля на час отримання автомобіля ним сплачена не була.

27 серпня 2013 року на виконання умов угоди ОСОБА_1 отримав у власність автомобіль ЗАЗ Lanos, 2013 року випуску (кузов № НОМЕР_1 ) та здійснив реєстрацію вказаного автомобіля на своє ім`я реєстраційний номер НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 (а.с.11,12).

ОСОБА_1 зобов`язався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля ( щомісячні членські внески) та вартість наданих послуг(щомісячні внески в оплату послуг) шляхом сплати 120 щомісячних повних внесків. Проте він неодноразово порушував виконання зобов`язань, а згодом взагалі припини їх виконання.

Листом від 16 грудня 2016 року №77 дистриб`ютора автомобіля ЗАЗ Lanos повідомив позивача про припинення виробництва вказаного автомобіля. У зв`язку з чим було здійснено заміну автомобіля ЗАЗ Lanos на автомобіль Ravon R4, який найбільше подібний за ціною та технічними характеристиками.

Остання відома поточна ціна ЗАЗ Lanos на листопад 2017 року становила 213 300 грн, а автомобіль Ravon R4 -246 700, тому коефіцієнт для визначення поточної ціни автомобіля ЗАЗ Lanos становить 0.8646129 ( 213 300:246700х100%).

У жовтні 2018 року за повідомленням дистриб`ютора позивач здійснив заміну автомобіля Ravon R4 на Geely Emgrand 7. Остання відома поточна ціна Ravon R4 на жовтень 2018 року становила 272580 грн, а автомобіль Geely Emgrand 7 -319900 грн, тому коефіцієнт для визначення поточної ціни автомобіля Ravon R4 становить 0.8520788 (272580:319900х100%).

Зважаючи на зміни у ціні автомобілем, позивачем визначено поточну ціну на день звернення позову, яка становить 220 941 грн.82 коп.

Згідно з пунктом 14.5 статті 14 Розділу II Додатку № 2 до Угоди № 328376 від 26 листопада 2010 року якщо учасник, який отримав автомобіль, не сплатить два або більше послідовних або вибіркових повних внесків, то такий учасник за платіжною вимогою "Авто Просто" зобов`язаний повністю одноразово достроково сплатити всі несплачені внески згідно з графіком внесків.

ОСОБА_1 за період з грудня 2010 року по серпень 2022 року було сплачено: 91 щомісячний внесок в оплату послуг позивача; 59.6572% ціна автомобіля, щомісячні чисті внески.

За такого, розмір невиконаного зобов`язання становить 29 щомісячний внесків в оплату послуг позивача; 40.3428% ціни автомобіля, щомісячні чисті внески.

Відповідно до наданого розрахунку розмір заборгованості становить 29 217 грн.354 коп. по сплаті щомісячних внесків в оплату послуг та 89 134 грн.12 коп. по сплаті щомісячних чистих внесків, а всього 118 351 грн.47 коп.

Починаючи з серпня 2022 року ОСОБА_1 припинив сплачувати щомісячні повні внески.

В зв`язку з цим, з врахуванням останньої відомої Поточної ціни автомобіля з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача 29 217 грн.354 коп. по сплаті щомісячних внесків в оплату послуг та 89 134 грн.12 коп. по сплаті щомісячних чистих внесків, а всього 118 351 грн.47 коп.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно термінології, визначеної в Розділі I Додатку №2 до Угоди, Поточна ціна на автомобіль це, як вказано в Додатку №2 до угоди, ціна автомобіля, яка встановлюється постачальником в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою. Згідно п.2.1. ст.2 Розділу II Додатку №2 до Угоди «Поточна Ціна автомобіля є критерієм для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою, протягом всього строку існування групи, та повідомляється АВТО ПРОСТО Виробником та/або Імпортером та/або Дистриб`ютором.

Підписавши Угоду з Додатками до неї, ОСОБА_1 погодився з таким порядком визначення Поточної ціни автомобіля.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 118 351 грн.47 коп. заборгованості за Угодою № 328376 від 26 листопада 2010 року є обґрунтованими, доведеними належними доказами, а тому підлягають до задоволення.

15 серпня 2013 року між ТОВ «АВТОПРОСТО» та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 укладено договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Літвінчук А.А. та зареєстрований в реєстрі за № 2068 ( а.с.13).

Згідно з умовами договору ОСОБА_6 (Ребрій), ОСОБА_3 зобов`язалися у разі невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за угодою № 328376 від 26.11.2010 року, Додатку №1 від 26.11.2010 року, Додатку №2 від 26.11.2010 року, Додатку №3 від 29.06.2013 року відповідати в повному обсязі за його виконання як солідарні боржники.

У пункті 1.1 укладеного договору кожен із співпоручителів зобов`язується відповідати перед кредитором в повному обсязі за виконання боржником зобов`язань, що виникають з угоди.

У разі невиконання боржником зобов`язань за угодою, боржник і кожен із співпоручителів відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 1.2).

Також пункті 2.4 статті 2 договору визначено, що розмір забезпечених порукою вимог кредитора до боржника дорівнює сумі всіх повних внесків та інших передбачених Угодою платежів, що підлягають сплаті боржником, на момент підписання договору поруки розмір забезпечених порукою вимог складає 76310.44 грн вказана заборгованість може бути змінена в порядку, передбаченому в ст. 2 додатку № 2 до Угоди.

У пункті 3.2 укладеного договору зазначено, що сума коштів в розмірі несплачених боржником повних внесків, що підлягатиме сплаті співпоручителем, буде вказана в повідомленні кредитора співпоручителеві.

Співпоручителі зобов`язуються сплатити кредиторові грошові кошти в розмірі всіх несплачених повних внесків протягом десяти днів від дати отримання відповідного повідомлення кредитора.

У пункті 4.4 укладеного договору передбачено строк його дії договору становить десять років з дня підписання цього договору , тобто до 15 серпня 2023 року( а.с.13).

Між сторонами виник спір з приводу солідарного стягнення з боржника та поручителів заборгованості за угодою про отримання автомобіля через систему надання послуг з придбання автомобілів АвтоТак.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина перша статті 610 ЦК України).

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За змістом статті 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідачі погодилися з умовами Угоди та Договору поруки, підписавши їх. Дійсність правочинів не оспорювали.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Належним чином оцінивши наявні у матеріалах справи докази та встановивши, що ОСОБА_7 до серпня 2022 року частково виконував умови укладеної між сторонами Угоди, а потім припинила сплату передбачених умовами Угоди внесків, в результаті чого утворилася заборгованість, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

У зв`язку з цим, з урахуванням останньої відомої поточної ціни автомобіля з відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_3 підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 загальна сума заборгованості у розмірі 118 351 грн.47 коп.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Авто Просто» до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , оскільки сторони під час укладення наведених вище договорів погодили всі істотні умови, у тому числі щодо порядку, строків та визначення розмірів платежів, процедури отримання автомобіля учасником.

При цьому судом було вірно взято до уваги розрахунок, наданий позивачем, із якого вбачається, що ОСОБА_1 за період дії Угоди було сплачено 91 внески в оплату адміністративних послуг зі 120 та 59.6572% ціни автомобіля, щомісячні чисті внески.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , які подали апеляційну скаргу, всупереч приписам частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, такий розрахунок не спростували.

Щодо посилання в апеляційних скаргах ОСОБА_3 та ОСОБА_6 як підставу припинення договору поруки на підставі частини 1 статті 559 ЦК України, яка передбачає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, апеляційний суд зауважує, що такі доводи не заслуговують на увагу.

Дійсно в п. 2.4 Договору поруки зафіксовано, що на момент підписання Договору розмір забезпечених порукою вимог складає 76310 грн.44 коп., проте в цьому ж пункті також зазначено, що вказана заборгованість може бути змінена в порядку, передбаченому в статті 2 та статті 9 Додатку № 2 до Угоди, якими передбачено коригування ціни та внесків за Угодою, а відтак позивач вправі ставити вимогу про стягнення з поручителів суми заборгованості, яка виникла на момент звернення з позовом до суду.

Зазначені умова договору поруки є результатом досягнення домовленості між сторонами, які є вільними у визначенні змісту зобов`язань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Зміни поточної вартості автомобіля передбачені умовами угоди і обумовлені зміною вартості автомобіля протягом дії угоди, а тому вони не призвели до припинення поруки, оскільки поручитель, підписавши договір поруки, на такі зміни надав свою згоду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги проте, що відбулась зміна основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності є безпідставними, оскільки з підписанням договору поруки було надано згоду на такі зміни.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційних скарг про припинення поруки на підставі частини 4 статті 559 ЦК України ( в редакції станом на 15 серпня 2013 року), оскільки доказів отримання відповідачами від позивача вимоги про дострокове повернення коштів, зміну кінцевого строку виконання зобов`язання до звернення до суду з цим позовом, матеріали справи не містять. Позивач звернувся до суду у грудні 2022 року після того, як ОСОБА_1 припинив виконувати свої зобов`язання від серпня 2022 року.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції 45966 грн.20 коп. та трьох відсотків річних 7520 грн.97 коп., то положення ст. 625 ЦК України передбачають відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

За змістом статтей 509, 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відтак, апеляційний суд погоджується з висновком суду про наявність правових підстав щодо застосування до спірних правовідносин приписів частини 2 статті 625 ЦК України.

З огляду на викладене, зважаючи на розрахунок позивача, апеляційний суд вважає доведеними вимоги позивача про стягнення суми інфляційних втрат у розмірі 45966 грн.20 коп. та трьох відсотків річних 7520 грн.97 коп.

Звертаючись з апеляційними скаргами апелянти зазначили про необхідність застосування до вказаних правовідносин положень пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, як підставу для звільнення від відповідальності за ст.625 ЦК України.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи з огляду на таке.

Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року внесені зміни та доповнення в «Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України, яким доповнено пунктом 18, зі змісту якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 того Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавия (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та: інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Предметом договору, укладеного сторонами, є надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто Так».

Адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, відповідно до пункту 11-1 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (який є спеціальним законом у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг) є фінансовою послугою, а не договором лізингу.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 126/1105/16-ц та від 22 квітня 2020 року у справі № 570/43958/18.

Позивач не є ні банківською установою, ні позикодавцем, а тому відсутні підстави для звільнення відповідачів від сплати прострочення виконання грошового зобов`язання.

ОСОБА_1 же отримав у власність обраний ним автомобіль до виплати його повної вартості, отже, за кошти, фактично сплачені іншими учасниками системи, які ще не отримали автомобілі, проте мають потенційне право на це.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно частини 5 статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Судом встановлено, що після серпня 2022 року ОСОБА_7 припинив здійснення платежів за Угодою №328376 від 26 листопада 2010 року (періодичні платежі та щомісячну винагороду).

З урахуванням пункту 2.7 статті 2 Додатку № 2 до угоди, оскільки відповідно до додатку № 1 до угоди передбачено 120 повних внесків (120 місяців або 10 років), ОСОБА_1 мав право виконати свої зобов`язання до 26 листопада 2020 року, а тому звернення ТОВ «Авто Просто» до суду з цим позовом у грудні 2022 року відбулося з дотримання строку позовної давності передбаченої статтею 257 ЦК України.

Крім того, як вбачається з пункту 4.4 Договору поруки від 15 серпня 2013 року, сторони погодили, що строк дії даного Договору поруки - до 15 серпня 2023 року.

Відтак, на момент звернення ТОВ «АВТО ПРОСТО» з позовом до суду першої інстанції Договір поруки не припинений, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідачів солідарно заборгованості за угодою №328 376 від 26 листопада 2010 року з додатками.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відтак, апеляційним судом дано оцінку основним аргументам відповідача та позивача, викладеним в апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У справі, що переглядається рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, суд зазначає, що оскільки апеляційні скарги не підлягає до задоволення, понесені відповідачами судові витрати слід залишити за ними.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381,382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 24 липня 2024 року.