Справа № 645/6618/23
Провадження № 2/643/1134/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Крівцова Д.А., за участю секретаря судового засідання Ісоєва К.М., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу запозовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ

Зміст позовних вимог

ТОВ «Бізнес Позика» (позивач) просить стягнути з ОСОБА_2 (відповідач) заборгованість за кредитним договором № 438195-КС-001 від 30.11.2021 у загальному розмірі 107727,43 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2147,20 грн.

Обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги

30.11.2021 між позивачем та відповідачем укладений договір № 438195-КС-001, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 26000,00 грн. та зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами та комісію. Також між позивачем та відповідачем 03.02.2022 укладено додаткову угоду № 1 до договору № 438195-КС-001, відповідно до умов якої позивач надав відповідачу додатковий кредит у сумі 30000,00 грн.

Відповідач свої зобов`язання щодо сплати заборгованості не виконала, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість в загальному розмірі 107727,43 грн., з яких: 47838,81 грн. заборгованість за тілом кредиту; 57890,14 грн. - заборгованість за процентами; 1998,48 грн. заборгованість за комісією.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.11.2023 року справа передана на розгляд Московського районного суду м. Харкова.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 01.01.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 10.04.2024 викликано представника позивача для дачі особистих пояснень.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 03.06.2024 клопотання ОСОБА_1 , який діє в інтересах ТОВ «Бізнес Позика», про витребування доказів задоволено частково, витребувано докази з АТ «ПУМБ».

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 01.10.2024 , постановленої без виходу до нарадчої кімнати, ухвалено проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Стислий виклад позиції учасників справи в ході судового провадження

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов, заяву про розгляд справи за її відсутності, суду не надала.

Виходячи з чинного процесуального законодавства України, зокрема положень ч. 5 ст. 4, ст. 12, 13, п. 2 ч. 1 ст. 43, ч. 1, 3 ст. 223, ч. 4 ст. 268 ЦПК, участь в судовому засіданні є правом сторони, яким вона розпоряджається на власний розсуд.

Ураховуючи необхідність дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити рішення за відсутності відповідача.

Оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.

Основні фактичні обставини та докази, на підставі яких вони встановлені

Відповідачем та позивачем 30.11.2021 укладений договір № 438195-КС-001 про надання кредиту. Згідно умов вказаного договору, відповідач отримала кредит у розмірі 26000,00 грн. та прийняла на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою 0,78578847 %, в день, комісії за надання кредиту в розмірі 3900,00 грн. Кредит наданий на 16 тижнів до 22.03.2022.

Також позивачем та відповідачем в електронній формі 30.11.2021 оформлено Пропозицію укласти Договір (оферта) до договору № 438195-КС-001 від 30.11.2021 та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання договору № 438195-КС-001 про надання кредиту.

Крім того, між позивачем та відповідачем в електронній формі укладений паспорт споживчого кредиту, в якому викладені умови кредитування.

03.02.2022 відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду № 1 до договору № 438195-КС-001 про надання кредиту. Згідно умов вказаної угоди, відповідачу збільшено кредит на 30000,00 грн. Відповідач прийняла на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом за орієнтовною реальною річною процентною ставкою 2192,33 %, комісії за зміну умов договору в розмірі 4500,00 грн. Продовжено строк кредиту на 121 день до 01.07.2022.

Також позивачем та відповідачем в електронній формі 03.02.2022 оформлено Пропозицію укласти Договір (оферта) до договору № 438195-КС-001 від 30.11.2021 та Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання Додаткової угоди до договору № 438195-КС-001 про надання кредиту.

Умовами договору передбачено, що вони укладені в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», та підписані одноразовим ідентифікатором.

Згідно з наданими позивачем квитанціями ТАС «Рау», 30.11.2021 здійснено перерахування грошових коштів відповідачу на карту НОМЕР_1 згідно з вказаним вище договором в розмірі 20000,00 грн. та 6000,00 грн.

Відповідно до наданої позивачем довідки ТОВ «Фінансова компанія «Елаєнс», 03.02.2022 відповідачу на карту № НОМЕР_2 згідно з додатковою угодою до вказаного вище договору перераховано грошові кошти в розмірі 20000,00 грн. та 10000,00 грн.

Відповідно до довідки, наданої АТ «Перший український міжнародний банк», відповідачу була випущена банківська платіжна картка № НОМЕР_2 . В результаті аналізу операції, здійснених по вказаній картці, було виявлено надходження коштів через сервіс іншого банку: 30.11.2021 в розмірі 20000,00 грн. та 6000,00 грн.; 03.02.2022 в розмірі 20000,00 грн. та 10000,00 грн.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом, заборгованість відповідача станом на 03.11.2023 складає 107727,43 грн., з яких: 47838,81 грн. заборгованість за кредитом; 57890,14 грн. - заборгованість за процентами; 1998,48 грн. заборгованість за комісією.

Застосовне законодавство та релевантна судова практика

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Згідно ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу, які регулюють відносини позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Укладення сторонами договору в електронному вигляді з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором на підставі Закону України «Про електронну комерцію» відповідає положенням законодавства України та не має наслідком нікчемність або недійсність такого договору, якщо сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов і позивач не довів, що договір суперечить вимогам закону. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (постанови Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 234/7163/20, від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19).

Якщо можливість стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування передбачено умовами кредитного договору, який укладено між сторонами, то є правильним і обґрунтованим висновок суду про наявність підстав для стягнення процентів (плати за користування кредитом) після закінчення строку кредитування (постанова Верховного Суду від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20).

Верховний Суд наголошує на тому, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 жовтня 2020 року у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем). Суд апеляційної інстанції правомірно врахував надані банком розрахунки заборгованості та наявні матеріали кредитної справи, оскільки указані документи стосуються предмета доказування у справі. Відповідач, заперечуючи проти розміру заборгованості, не спростував його (постанова Верховного Суду від 12.10.2023 у справі № 308/3956/15-ц).

Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Отже, наявний у матеріалах справи розрахунок кредитної заборгованості відповідача та виписки з його рахунків є належними доказами наявності заборгованості позичальника (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 756/8056/19).

Стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача. Враховуючи, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», висновки суду апеляційної інстанції про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими (постанова Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 209/3103/21).

Хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 у справі "Руїз Торія проти Іспанії", від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України»).

Позиція суду

Розглядаючи справу на підставі наданих позивачем доказів та стандарту доказування більшої переконливості (більшої вірогідності), суд вважає доведеним, що відповідачем у формі електронного документу з електронними підписами сторін були укладені кредитний договір № 438195-КС-001 від 30.11.2021 та додаткова угода № 1 до вказаного договору від 03.02.2023.

Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вказаним вище кредитним договором складає 107727,43 грн.

Відповідачем не спростовані доводи позовної заяви, надані позивачем докази, а також розмір заборгованості, завлений стороною позивача.

За таких обставин, розглядаючи справу в заочному порядку на підставі наданих позивачем доказів та стандарту доказування більшої переконливості (більшої вірогідності), суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом та процентами, і задовольняє позов у повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім судовий збір в розмір 2147,20 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 352, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, ) грошові кошти в розмірі 107727,43 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, оф. 411, ) понесені останнім судові витрати в загальному розмірі 2147,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 25.10.2024.

Суддя Д.А. Крівцов