РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у серпні 2024 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, який обґрунтовує тим, що в будинку АДРЕСА_1 проживала ОСОБА_4 . Чоловік ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У ОСОБА_4 була дочка ОСОБА_6 , яка постійно проживала разом зі своєю матір`ю й померла 20 років тому. ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , який після її смерті залишився проживати у будинку разом зі своєю тещею ОСОБА_4 . Дітей у них не було. Позивачка зазначає, що після смерті дружини ОСОБА_7 став проживати у цивільному шлюбі з нею, а вона після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 років тому, лишилася проживати з ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно в тому числі на житловий будинок. Відповідно до заповіту позивачка успадкувала 17/100 частки житлового будинку, загальною площею 21 кв.м, що складається з приміщень: житлові кімнати 1-6 площею 11,0 кв.м. і 1-7 площею 10,0 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 . Решту майна успадкувала племінниця спадкодавиці ОСОБА_2 за якою рішенням Володимир-Волинського міського суду від 19.04.2024 року було визнано 83/100 частки вказаного житлового будинку. Відповідач по справі ОСОБА_3 , який є рідним братом ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовився, звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса.

Позивач вказує, що звернувшись до нотаріуса для оформлення спадщини, вона отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно.

На підставі вищенаведеного просить визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на 17/100 частки житлового будинку, загальною площею 21 кв.м, що складається з приміщень: житлові кімнати 1-6 площею 11,0 кв.м. і 1-7 площею 10,0 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 29.08.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Позивач у підготовче засідання не з`явилася, однак її представник ОСОБА_8 подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі в підготовче засідання також не з`явилився, подавши суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову за наявними у справі документами.

Враховуючи те, що учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Зважаючи на те, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити за результатами підготовчого провадження.

Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.

Спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України), Законом України "Про нотаріат", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч.1 ст.1222 ЦК України).

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ч.1 ст.1233 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 , 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 69 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається, в тому числі, з житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Наявність у спадкодавця права власності на вказане нерухоме майно підтверджується копією реєстраційного посвідчення виданого 06 листопада 1990 року Волинським обласним бюро технічної інвентаризації.

За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, який складений та посвідчений 23.04.2021 приватним нотаріусом Володимир-Волинського міського нотаріального округу Волинської області Гордійчуком Б.І., зареєстрований в реєстрі за № 967, в якому вона на випадок своєї смерті зробила розпорядження про те, що частку належного їй на праві приватної власності житлового будинку АДРЕСА_1 , а саме: житлові кімнати 1-6 площею 11,0 кв.м і 1-7 площею 10,0 кв.м. вона заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до даних Витягу з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 12.11.2023 частка кімнат 1-6 площею 11,0 кв.м і 1-7 площею 10,0 кв.м. становить 17/100 частки будинковолодіння.

Відповідачу ОСОБА_2 на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 19.04.2024 належить інша 83/100 частки вказаного будинковолодіння.

Позивач ОСОБА_1 , відповідно до положень ст.ст.1223,1269 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом та вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , оскільки звернулася до нотаріуса з відповідною заявою у визначений законом строк.

Відповідач ОСОБА_3 , не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , а тому відповідно до ст.1272 ЦК України, є таким, що не прийняв спадщину.

Наявність інших спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлена.

Вказані вище обставини підтверджуються копією спадкової справи №472/2021, заведеної 06.12.2021 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

05.04.2024 позивач звернулася до нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , а саме, на 17/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, згідно листа державного нотаріуса Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області Хоми Ю.М. від 05.04.2024 року №434/01-16 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що вона не надала оригінал правовстановлюючого документу на зазначене вище спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі викладеного, суд вважає, що право позивача на успадкування прав померлої ОСОБА_4 , щодо яких вона зробила своє розпорядження у заповіті, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може оформити спадкові права в нотаріальному порядку, тож вимоги про визнання за нею у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 права власності на спадкове майно є цілком обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 200, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 17/100 частки житлового будинку, загальною площею 21 кв.м, що складається з приміщень: житлові кімнати 1-6 площею 11,0 кв.м. і 1-7 площею 10,0 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлено 29.11.2024.

Інформація про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_3 .

Головуючий А.М. Лутай