Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/662/24
Провадження № 2/936/164/2024
02.08.2024 смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі судді Пелих О.О., за участі секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань в смт. Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа: Воловецька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
18.06.2024 р. до Воловецького районного суду Закарпатської області звернулася позивачка ОСОБА_1 із вищезазначеним позовом.
Позов мотивовано тим, що її батько ОСОБА_2 , 1928 року народження за життя побудував за життя збудував житловий будинок АДРЕСА_1 й завершив його будівництвом у 1957 році. ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивачки помер, на день його смерті, у даному житловому будинку, продовжували проживати мама позивачки ОСОБА_3 , 1936 року народження та брат позивачки ОСОБА_4 , 1961 року народження. Мама позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надалі, у цьому житловому будинку, проживав рідний брат позивачки ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, оскільки вступив в управління та володінням спадковим майном. Фактично рідний брат позивачки ОСОБА_4 проживав у будинку АДРЕСА_1 , а перед смертю, десь за сім місяців позивач забрала його до себе, оскільки він хворів. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер і на момент своєї смерті проживав разом зі позивачкою в будинку АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно. На цій підставі позивачка вважала, що успадкувала будинок за АДРЕСА_2 а після смерті свого брата, оскільки продовжувала за ним доглядати. Позивачка посилається на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом на спадщину після смерті рідного брата ОСОБА_4 , інші спадкоємці відсутні та в червні 2021 року звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини. Проте, 16 червня 2021 нотаріус відмовила їй у оформленні спадщини за рідним братом. У подальшому, позивачка звернулася з позовом до суду про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Рішенням Воловецького районного суду у справі № 936/715/23 від 25.07.2023, яке набрало чинності 25.08.2023 її позов було задоволено визначено ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини на два місяці. Проте цей строк був пропущений нею з поважних причин і 12.12.2023 у справі № 936/1458/23 Воловецьким районним судом було ухвалене рішення про визначення позивачці додаткового двохмісячного строку. Після отримання копії вказаного рішення суду з відміткою про набрання ним законної сили, вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Разом з цим, нотаріусом було їй роз`яснено, що вона не може оформити право власності на майно через відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно. Таким чином, позивачка зазначає, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 відкрита, вона подала заяву про прийняття спадщини, однак через відсутність правовстановлюючого документа не має змоги оформити право власності на нерухоме майно, то в інший спосіб, крім як звернення з позовом до суду про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, щоб захистити своє право на спадкування вона не має, а тому вимушена звернутись до суду з цим позовом. На підставі наведеного, просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на майно будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник третьої особи Воловецької державної нотаріальної контори, Дідренцел В.Т. у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, щодо задоволення позову не заперечує.
Представник відповідача Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області Галабурда І.І., в підготовче засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій щодо задоволення позову не заперечує, просив розглядати справу без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З матеріалів справи вбачається, що батько позивачки ОСОБА_2 , 1928 року народження за життя збудував житловий будинок АДРЕСА_1 й завершив його будівництвом у 1957 році. У вказаному будинку він і проживав з моменту завершення будівництва та до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 . Питання набуття права власності, зокрема й на житловий будинок, у 1957 році регламентувались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки зведення й завершення будівництвом об`єкта.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до пункту 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.
За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
Довідкою виданою Воловецькою селищною радою 10 червня 2024 року № 41 підтверджується, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на відведеній йому для цього земельній ділянці побудував житловий будинок АДРЕСА_3 (в подальшому 88 а, на цей час 90а згідно рішення 22 сесії 8 скликання Воловецької селищної ради № 641 від 14.12.2017 «Про зміну та впорядкування поштової адреси житловим будинкам, об`єктам і спорудам в АДРЕСА_2 ) і завершив його будівництвом у 1957 році.( а.с.19)
Викладеним доводиться, що батько позивачки ОСОБА_2 , 1928 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 набув право власності на зазначений будинок діюча адреса АДРЕСА_2 в 1957 році внаслідок його будівництва.
Із матеріалів справи вбачається, що батько позивачки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з чим за ним відкрилась спадщина. Після його смерті, спадщину прийняли його дружина (мама позивачки) ОСОБА_3 , 1936 року народження та брат позивачки ОСОБА_4 , 1961 року народження. Мама позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент її смерті разом з нею у будинку АДРЕСА_1 проживав її син (брат позивачки) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Фактично рідний брат позивачки ОСОБА_4 проживав у будинку АДРЕСА_1 , а перед смертю, десь за сім місяців позивач забрала його до себе, оскільки він хворів. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер і на момент своєї смерті проживав разом зі позивачкою в будинку АДРЕСА_2 .
Дані обставини встановленні судом і знайшли своє відображення в рішенні Воловецького районного суду Закарпатської області у справі № 936/715/23 від 25.07.2023, яке набрало чинності 25.08.2023. В силу частини 4 статті 82 ЦПК України зазначені обставини не доказуються при розгляді цієї справи, оскільки є преюдиційними.
Також, із матеріалів справи слідує, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка у звязку із укладенням шлюбу 27.11.1971 р. із гр. ОСОБА_5 , змінила прізвище із « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 », згідно із свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 видане 27.11.1971 р., є рідною сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Факт родинних відносин доводиться свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно 08.04.2009 р.
Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері - ст. 1262 ЦК України.
Відповідно до ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Підстав для усунення позивача ОСОБА_1 від спадкування, визначених статтею 1224 Цивільного кодексу України немає.
Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 успадкувала будинок за АДРЕСА_2 , після смерті свого брата ОСОБА_4 , оскільки продовжувала за ним доглядати, а в червні 2021 року звернулася до нотаріуса за оформленням спадщини.
Разом з тим, постановою державного нотаріуса Воловецької державної нотаріальної контори Дідренцел В.Т. від 16.06.2021 року встановлено, що позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок з прилеглими обслуговуючими господарськими будівлями та спорудами належного її батькові ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки ОСОБА_1 спадщину після смерті брата ОСОБА_4 не прийняла, а також у зв`язку з тим, що серед необхідних для вчинення цієї нотаріальної дії документів, відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок, виданий на ім`я ОСОБА_2 або ОСОБА_4 . (а.с.28).
Рішенням Воловецького районного суду у справі № 936/715/23 від 25.07.2023, яке набрало чинності 25.08.2023, ОСОБА_1 визначено додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 - на два місяці. Проте цей строк був пропущений нею з поважних причин і 12.12.2023 у справі № 936/1458/23 Воловецьким районним судом було ухвалене рішення про визначення їй додаткового двохмісячного строку. Рішення суду набрало законної сили 12.01.2024. ( а.с.9-12).

Після отримання копії рішення суду у цій справі з відміткою про набрання ним законної сили, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. На цій підставі державним нотаріусом Воловецької державної нотаріальної контори було заведено спадкову справу після смерті брата позивачки спадкодавця ОСОБА_4 , номер у спадковому реєстрі 71854007 (витяг про реєстрацію у спадковому реєстрі №75442991). (а.с.8).

Разом із цим, позивач ОСОБА_1 не оформила право власності на майно через відсутність правовстановлюючого документа на нерухоме майно.

У відповідності з правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін`юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Якщо у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

З урахуванням того, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті брата ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , і в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, щодо спадкового житлового будинку, судом встановлено, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності у позивачки немає.

З положень ч.1 ст. 3 ЦПК України, випливає, що правовому захисту особи в порядку передбаченому цим кодексом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи інтереси.

Враховуючи вищенаведене, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, з`ясувавши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 328, 392, 1216, 1218, 1297 ЦК України, статтями 200, 206, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Воловецької селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа: Воловецька державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на майно будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через суд першої інстанції.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ;

відповідач: Воловецька селищна рада Мукачівського району Закарпатської області; місцезнаходження: с-ще Воловець, вул. Героїв України,7, Мукачівський район Закарпатська область; ;

третя особа: Воловецька державна нотаріальна контора, місцезнаходження: с-ще Воловець, вул. Карпатська, 68, Мукачівський район, Закарпатська область, .

Суддя Пелих О.О.