Справа № 353/1324/23
Провадження № 22-ц/4808/688/24
Головуючий у 1 інстанції Лущак Н. І.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Кузів А.В.

за участю представника апелянта адвоката Рокетської С.В.

представника позивача адвоката Голуба Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Наконечної Альони Вікторівни на рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року, ухвалене в складі судді Лущак Н. І. в м. Тлумачі Івано-Франківській області, повний текст якого складено 06 березня 2024 року, у справіза позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення коштів,-

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв представник - адвокат Голуб Г. С., звернулась до суду із позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів.

Позов обґрунтовано тим, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір, на підставі якого позивачці видано банківську картку № НОМЕР_1 (карта «Універсальна»). Протягом 2021 року та до лютого 2022 року позивачка практично не користувалася своєю банківською карткою «Універсальна» та не використовувала будь-які банківські додатки. У період із 03 лютого 2022 року по 07 лютого 2022 року позивачка намагалася зайти у мобільний додаток «Приват24» з метою виготовлення електронного цифрового підпису, однак, як виявилося, пароль для входу у мобільний додаток «Приват24» став значитися невірним, при цьому і пін-код до банківської картки також був невірним (хоча пароль та пін-код банківської картки позивач до того часу не змінювала). 07 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» у м. Тлумачі, де працівники відділення повідомили, що її банківські картки заблоковані. У подальшому за проханням позивачки банківські картки були розблоковані та працівники банку допомогли їй змінити пін-код до банківських карток.

15 лютого 2022 року близько 16 год позивачкою був здійснений вхід у мобільний додаток «Приват24» з допомогою нового паролю, і вона побачила, що 02 січня 2022 року без її відома з її банківської картки № НОМЕР_1 знято кредитні грошові кошти на загальну суму 41 767,00 грн.

Представник позивачки вказував, що остання коштів не знімала, жодних транзакцій не проводила, оплат не здійснювала, жодних персональних даних, паролів до банківських карток нікому не повідомляла, будь-яких підтверджень через додаток «Приват24» або іншим способом не здійснювала. Крім того, повідомлення або телефонні дзвінки від банку про зняття коштів з її банківської картки їй не надходили, як і повідомлення про те, що в додаток «Приват24» здійснено вхід з іншого невідомого пристрою. У період з 13 грудня 2021 року по 31 січня 2022 року позивачка знаходилася на лікарняному зі зламаною ногою, тому постійно перебувала вдома.

16 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області із протокол-заявою, в якій повідомила, що 02 січня 2022 року невідома особа шляхом обману заволоділа її грошовими коштами у сумі 41 767,00 грн, які містилися на банківській картці.

За даним фактом розпочато досудове розслідування, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024, а позивачку визнано потерпілою у вказаному кримінальному провадженні. Під час досудового розслідування було проведено низку слідчих розшукових дій, наразі досудове розслідування триває.

Відповідно до повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-230106/4776 від 11 січня 2023 року по банківській картці позивачки було здійснено певні операції, невідома особа здійснювала перекази коштів з різних мобільних телефонів та вірогідно з різних комп`ютерів, заволодівши доступом до додатку «Приват24», починаючи з 19 год 52 хв по 20 год 14 хв 02 січня 2022 року.

ПрАТ «Київстар» позивачу усно повідомило, що у період із 01 грудня 2021 року по 02 січня 2022 року мобільний номер телефону НОМЕР_2 , який належить оператору мобільного зв`язку компанії ПрАТ «Київстар», перебував у користуванні ОСОБА_1 , у її мобільному телефоні в IMEI № НОМЕР_3 та був на території м. Тлумача Івано-Франківського району Івано-Франківської області.

Отже, грошові кошти, які належали позивачці, були зняті з її банківської картки за допомогою електронної платіжної системи «LigPay», материнською компанією якої є АТ КБ «ПриватБанк», без будь-якої на те згоди позивачки. При цьому, такі платежі здійснювалися вірогідно у м. Києві, а платіж на суму 2 055 грн, який повернуто, здійснювався у м. Дніпро, або ж такі платежі були прив`язані до таких міст.

Вважає, що дії АТ КБ «ПриватБанк» є такими, що порушують права та законні інтереси позивачки, списання кредитних коштів у розмірі 41767,00 грн з банківської картки без її згоди, є неправомірним та безпідставним.

З метою недопущення нарахування відсотків та неустойки ОСОБА_1 , повністю погасила кредитну заборгованість, яка виникла внаслідок крадіжки коштів з її картки. Позивачка неодноразовово зверталася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» щодо врегулювання питання про повернення коштів, проте їй повідомили, що іншого способу, окрім як звернення до суду з позовною заявою, немає.

Посилаючись на вказані обставини, представник ОСОБА_1 просив стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь кошти у розмірі 41 767,00 грн та судові витрати по сплаті судового збору.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05 березня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 41767,00 грн та 1073,60 грн понесених судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк не надав докази, які безспірно доводять, що позивачка своїми діями чи бездіяльністю сприяла втраті, незаконному використанню ПІН-коду, його розголошенню або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Крім того, матеріалами справи встановлено факт звернення позивачки до банку про скасування спірних транзакцій, а так само її звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно неї шахрайських дій. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у позивачки дійсно була відсутня воля на вчинення такого перерахування, а банком не заперечено факту її звернення з вимогою про скасування цієї транзакції. За таких обставин, банк не мав права приймати до виконання будь-які дистанційні розпорядження про перерахування коштів, зроблені через вказаний сервіс, без ідентифікації клієнта згідно Умов та Правил надання банківських послуг (через фінансовий номер телефону клієнта, одноразові динамічні паролі, QR-код, тощо).

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Наконечна А. В., посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що шахрайські дії третіх осіб по відношенню до клієнта банку ОСОБА_1 , в результаті яких 02 січня 2022 року з її картки були списані грошові кошти в загальній сумі 41 767 грн, відбулися внаслідок розголошення конфіденційної інформації самим клієнтом. Отже, факт шахрайства у відношенні клієнта ОСОБА_1 став можливим через порушення клієнтом Умов і правил надання банківських послуг, а саме: п.п. 2.1.4.48.1, відповідно до якого клієнт зобов`язується: - не передавати Карти, ПІН-коди, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або такі, що суперечать чинному законодавству; вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, розкрадання Карти; - нести відповідальність за операціями, здійсненими з використанням ПІН, постійного пароля, одноразових паролів; операціям по зміні ПІНу. Згідно п.1.5.5 Умов і Правил надання банківських послуг Банк не несе відповідальності у разі, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, Ідентифікатор користувача, паролі системи «Приват24», пароль(ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стане відомою іншим особам в результаті несумлінного виконання Клієнтом умов їх зберігання і використання і/або прослуховування або перехоплення інформації в каналах зв`язку під час використання цих каналів. Натомість відповідно до п.1.5.13 Клієнт несе відповідальність за усі операції, що проводяться в підрозділах Банку, через облаштування самообслуговування, систему MobileBanking, систему «Приват24» з використанням передбачених справжніми Умовами засобів його ідентифікації.

Також просить врахувати, що у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 564/2153/16, від 05 серпня 2020 року у справі № 766/1980/16, від 07 грудня 2020 року у справі № 182/5175/16 зазначено: «на позивача за зустрічним позовом покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. Таким чином, враховуючи, що операція з переказу спірних коштів була здійснена у мережі Інтернет з підтвердженням платежу 3D Secure, списання коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача, а позичальник підтвердив факт надходження на його телефон відповідних повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк», то останнє не повинене нести відповідальність за дану операцію».

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Голуб Г. С. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Заяви (клопотання) учасників справи

У липні 2024 року представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рокетська С. В. подала клопотання про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 26 липня 2024 року клопотання задоволено. Ухвалено забезпечити участь представника АТ КБ «ПриватБанк» у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Рокетська С. В. апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представник позивачки - адвокат Голуб Г. С. у судовому засіданні заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи

Суд першої інстанції встановив, що 10 березня 2020 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір № SAMDNWFC9.

Відповідно до виписки про рух коштів по картці НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 ) і додатковими рахунками договору № SAMDNWFC9 від 10 березня 2020 року за період з 01 січня 2022 року по 31 січня 2022 року та повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-230106/4776 від 11 січня 2023 року по банківській картці позивачки було здійснено такі операції:

- транзакція № 1: дата транзакції: 02.01.2022 20:03:13 год. P32 S DB. Сума вал. авт.: 7277 UAN, код авт.: 160174, ММС: 6012, термінал: І0130ЕР4, країна: UKR, опис транзакції: SMARTIWAYP2PDVISA, KYIV, UA. Перевід з картки LigPay на картку від 02-01-2022 ID платежу: ;

- транзакція № 2: дата транзакції: 02.01.2022 20:06:55 год. P32 S DB. Сума вал. авт.: 3482 UAN, код авт.: 898177, ММС: 6012, термінал: І0130ЕР4, країна: UKR, опис транзакції: SMARTIWAYP2PDVISA, KYIV. Перевід з картки LigPay на картку від 02-01-2022 ID платежу: ;

- транзакція № 3: дата транзакції: 02.01.2022 20:10:51 год. P32 S DB. Сума вал. авт.: 1208 UAN, код авт.: 533180, ММС: 6012, термінал: І0130ЕР4, країна: UKR, опис транзакції: SMARTIWAYP2PDVISA, KYIV, UA. Перевід з картки LigPay на картку від 02-01-2022 ID платежу: ;

- транзакція № 4: дата транзакції: 02.01.2022 20:11:57 год. P10 S DB. Сума вал. авт.: 2055 UAN, код авт.: 104183, ММС: 7311, термінал: І01303F1, країна: UKR, опис транзакції: LIQPAY*VIBER.NET.UA, DNEPR UA. Покупка Рекламні послуги: VIBER.NET.UA, ID платежу: ;

- транзакція № 5: дата транзакції: 02.01.2022 19:59:12 год. P10 F DB. Сума вал. авт.: 29800 UAN, код авт.: 488171, ММС: 7994, термінал: Е2216894, країна: UKR, опис транзакції: SMARTPAY, KYIV, UA. Покупка Розваги: SMARTPAY, KYIV.

Один платіж повернуто дата транзакції: 02.01.2022 23:59:59 год. P10 R CR. Сума вал. авт.:2055 UAN, код авт.: 104183, ММС: 7311, термінал: І01303F1, країна: UKR, опис транзакції: LIQPAY*VIBER.NET.UA, DNEPR UA. Покупка повернення рахунків відміна операції VIBER.NET.UA.

По платежу на суму 29 800,0 грн о 19:59:12 POSTCONDITION 82 3-D Secure Autentification транзакція покупки в Інтернет, по якій була попередня аутентифікація в 3-D Secure.

Після виявлення проведення таких операцій, позивачка відразу повідомила про це АТ КБ «ПриватБанк». Також, 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області із протокол-заявою, в якій повідомила, що 02 січня 2022 року невідома особа шляхом обману та зловживання довірою, а також незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, заволоділа грошовими коштами у сумі 41 767,00 грн, які їй належать. За даним фактом 16 лютого 2022 року розпочато досудове розслідування, про що внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 76).

Листом № 20.1.0.0.0/7-230106/4776 від 11 січня 2023 року (а.с. 15-17) АТ КБ «ПриватБанк» також повідомило представника позивача ОСОБА_2 , що чинним законодавством не надано повноважень Банку здійснювати повернення проведеного переказу, тому Банк не може повернути переказані кошти. У випадку впевненості в наявності шахрайських дій щодо спимання грошових коштів, позивачу рекомендовано звернуися до правоохоронних органів.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пункту 11 Розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 705 від 05 листопада 2014 року, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Отже, зазначене в сукупності свідчить про те, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При цьому в разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 202/10128/14-ц, від 13 вересня 2019 року у справі № 501/4443/14-ц, від 20 листопада 2019 року у справі № 577/4224/16-ц, від 17 червня 2021 року у справі № 759/4025/19, від 16 серпня 2023 року № 176/1445/22, від 09 квітня 2024 року у справі № 521/20764/20.

Суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, правильно виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» не підтвердило належними та допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що ОСОБА_1 , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка б дала змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування з її карткового рахунку кредитних грошових коштів на загальну суму 41767 грн. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги нерівний стан сторін у зазначених договірних відносинах, які є споживчими за своєю правовою природою, а тому за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах.

Крім того, суд першої інстанції правомірно врахував, що позивачка відразу після виявлення нею факту списання з її картки кредитних грошових коштів звернулася до банку про скасування спірних транзакцій та до правоохоронних органів з приводу вчинення стосовно неї шахрайських дій, що свідчить про відсутність її доброї волі на вчинення таких перерахувань.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції залишив поза увагою факт порушення позивачкою Умов та правил надання банківських послуг, що призвело до несанкціонованого перерахування коштів з її карткового рахунку, оскільки вона своїми діями сприяла незаконному використанню інформації, яка б дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки по-перше, вони ґрунтуються виключно на припущеннях, що не мають доказового підтвердження, по-друге, матеріали справи не містять Умов і правил надання банківських послуг, підписаних позивачкою, тому їх не можна розцінювати як частину договору банківського обслуговування.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 564/2153/16, від 05 серпня 2020 року у справі № 766/1980/16, від 07 грудня 2020 року у справі № 182/5175/16.

Так, у справі № 564/2153/16 Верховний Суд вказав, що користувачка повинна нести відповідальність за вчинення нею платіжних операцій, так як такі операції вчинено нею особисто за вказівками невідомих осіб, що виключає вину банку. У постанові від 07 грудня 2020 року у справі № 182/5175/16 Верховний Суд встановив, що позичальник підтвердив факт надходження на його телефон відповідних повідомлень від АТ КБ «ПриватБанк» про списання коштів з його карткового рахунку, а тому дійшов висновку, що банк не повинен нести відповідальність за таку операцію. Отже, зазначене свідчить про різні фактичні обставини у згадуваних справах та справі, яка переглядається.

Водночас висновки Верховного Суду у постанові від 05 серпня 2020 року у справі № 766/1980/16 взагалі не мають правового значення для вирішення цієї справи, оскільки спір у наведеній справі стосується розірвання кредитного договору та списання коштів, що вказує на неподібність правовідносин.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок про задоволення позову, дав правильну оцінку обставинам у справі та належно обґрунтував свій висновок. Проте суд в оскаржуваному рішенні зіслався на норми Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Зазначений закон на час виникнення спірних правовідносин втратив чинність на підставі Закону України «Про платіжні послуги», який набрав чинності 01 серпня 2021 року. З огляду на це рішення суду необхідно змінити, виключивши із мотивувальної частини рішення суду посилання на вказані норми закону.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - адвоката Наконечної Альони Вікторівни задоволити частково.

Рішення Тлумацького районного суду від 05 березня 2024 року змінити в частині посилання суду на норму ЗУ « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання суду на ст.1, 14 ЗУ « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 02 серпня 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк