Справа № 138/1530/24
Провадження №:2/138/647/24
01 серпня 2024 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Холодової Т.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Паламарчук І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування, -
Ухвалою судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 10.06.2024 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву, призначено підготовче засідання та витребувано докази.
Ухвалою суду від 10.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
01.08.2024 позивачі та їх представник адвокат Середюк О.В. в судове засідання не з`явились. Представник позивача адвокат Середюк О.В. подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити та розглядати справу у їх відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи
Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, явку уповноваженого представника не забезпечив, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався, заяву про розгляд справи за відсутності представника до суду не подав.
Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 12).
Як вбачається з довідки адміністратора відділу «Центр надання адміністративних послуг» Могилів-Подільської міської ради № 44 від 26.01.2024 ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . На день смерті даної особи за вказаною адресою також були зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 10).
Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 залишились дружина ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 11), а також син ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 12).
За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 після смерті чоловіка та батька ОСОБА_3 прийняли спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки на час відкриття спадщини проживали із спадкодавцем ОСОБА_3 і протягом шестимісячного строку не заявили про відмову від спадщини, про що свідчать матеріали спадкової справи до майна померлого ОСОБА_3
29.02.2024, з метою оформлення спадщини, позивачі звернулись до приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 (а.с. 60, 68). Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що інші спадкоємці відсутні та крім позивачів із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину ніхто не звертався.
Разом з тим, позивачам постановами приватного нотаріуса Могилів-Подільського районного нотаріального округу Вінницької області від 29.02.2024 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок під АДРЕСА_1 відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, які посвідчують право власності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вказане майно (а.с. 91, 92).
Відповідно до довідки Комунального підприємства Могилів-Подільського міжрайонного бюро технічної інвентаризації № 44 від 26.01.2024 згідно архівних даних станом на 31.01.2013 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 на підставі правовстановлюючого документа: Договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки, виданий виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради 02 серпня 1973 року, згідно рішення № 16 від 02 лютого 1973 року, посвідчений Могилів-Подільською державною нотаріальною конторою 27 вересня 1973 року, № 5940 та зареєстровано в Могилів-Подільському міжрайонному бюро технічної інвентаризації 28 вересня 1973 року, номер запису на паперових носіях № 1930 (а.с. 20).
Відповідно до вказаної вище довідки, адреса та номер житлового будинку змінився з АДРЕСА_2 , згідно книги нумерації складеної в 1977 році; з АДРЕСА_3 , згідно книги нумерації складеної в 1987 році; з АДРЕСА_4 , на підставі рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради 6 сесії 22 скликання від 08.12.1995 та нумерації проведеної в 1997 році затвердженої рішенням виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 382 від 25.12.1997 «Про затвердження переліку вулиць міста з новою нумерацією домоволодінь».
Право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку та будинок АДРЕСА_1 підтверджується копіями наступних документів: акту від 02.08.1973 про виділ ОСОБА_3 в натурі земельної ділянки по АДРЕСА_5 (а.с. 17); виписки із рішення № 262 виконкому Могилів-Подільської міської ради від 24.07.1973 про виділення земельних ділянок під індивідуальне будівництво (а.с. 18); нотаріально посвідченого договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки площею 300 кв. м для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 02.08.1973, укладеному між виконкомом Могилів-Подільської міської ради та ОСОБА_7 (а.с. 25-26); акту державної технічної комісії про прийняття закінченого будівництвом об`єкта в експлуатацію (а.с. 28-29); рішення виконавчого комітету Могилів-Подільської міської ради № 113 від 28.03.2003 про надання дозволу на оформлення документів на самовільно побудовані будівлі (а.с. 30).
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 380 ЦК України житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими нормами, і призначена для постійного у ній проживання.
Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
З копії технічного паспорту, що наявна в матеріалах справи, судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 збудований у 1972 році.
Право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.
На час побудови спадкового будинку державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року (далі- Інструкція), яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56.
Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до п.1 розділу 1 Інструкції реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводило бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.
Пунктом 4 розділу 1 Інструкції встановлено, що реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих.
Згідно з пунктом 7 Інструкції реєстрація здійснювалась на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік (далі - Перелік) яких додано до вказаної Інструкції).
Згідно з п. 14 Переліку таким правовстановлюючим документом, на підставі якого провадилась реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР є нотаріально посвідчені договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та затверджений виконкомом місцевої Ради акт про прийняття будинку в експлуатацію.
Таким чином, ОСОБА_3 набув статусу власника житлового будинку на підставі нотаріально посвідченого договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку та згідно зі статтею 58 Цивільного кодексу Української РСР набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.
Відповідно до положення статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За нормами статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України.
Статтею 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Обов`язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об`єкти нерухомості введений лише з 29.06.1998 року, тобто з набранням чинності Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року № 121.
Відповідно до ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.
Як роз`яснено у п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.
Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Відповідно до п. 4.18. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Згідно роз`яснень, викладених в пункті 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Аналізуючи дані норми закону, суд приходить до висновку, що оскільки ОСОБА_3 у передбачений законом спосіб набув права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 , то після його смерті таке право перейшло в рівних частинах до його дружини ОСОБА_1 та сина ОСОБА_2 . За таких підстав, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, а відтак такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 16, 328, 331, 380, 392, 1216, 1217, 1218, 1297 ЦК України, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 12, 76-81, 247 ч. 2, 259 ч. 1, 2, 263-265, 273, 280-283, 289 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Могилів-Подільської міської ради Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 .
Представник позивача: адвокат Середюк Олена Василівна, місце знаходження: вул. Стависька, 24/11, м. Могилів-Подільський, Вінницька область.
Відповідач: Могилів-Подільська міська рада Вінницької області, місцезнаходження: площа Шевченка, 6/16, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 26340549.
Суддя: Т.Ю. Холодова