Справа № 716/397/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.11.2024 року місто Заставна

Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Вайновської О.Є.,

секретаря судового засідання Бортніка А.В.,

за участі: представника позивача адвоката Поляка П.П.,

представника відповідачки адвоката Гірчак Н.А.,

третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будівель,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2023 ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :02:003:0076 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, посилаючись на те, що він є власником земельної ділянки, а ОСОБА_3 без його дозволу збудувала на ній житловий будинок літ.Ж, літню кухню літ.З. Такі дії ОСОБА_3 обмежують права ОСОБА_2 як власника земельної ділянки. Просив зобов`язати ОСОБА_3 знести за власний рахунок житловий будинок літ.Ж, літню кухню літ.З., розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0076 по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 16.03.2023 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження.

07.04.2023 від ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому заперечуючи проти позову зазначила, що будівництво житлового будинку літ.Ж, літньої кухні літ.З на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0076 по АДРЕСА_1 розпочала та завершила з дозволу та за життя власника земельної ділянки матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_5 набув право власності на земельну ділянку лише у 2021 році і на даний час не є єдиним власником земельної ділянки. Просила відмовити в позові.

Ухвалою суду від 08.05.2023 за клопотанням позивача у справі призначено комплексну будівельно-технічну експертизу та земельно-технічну експертизу. Провадження у справі зупинено.

Після отримання висновків експерта, ухвалою суду від 14.03.2024 провадження у справі поновлено, призначено її розгляд.

Ухвалою суду від 08.04.2024 підготовче провадження закрито, призначено розгляд справи.

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.10.2023, залишеного без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.03.2024 за ОСОБА_6 визнано право власності на 1/7 частку житлового будинку літ.А, вбиральні літ.Е, огорожі №1, АДРЕСА_2 , 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0076 по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувано із володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/7 частку житлового будинку літ.А, вбиральні літ.Е, огорожі №1, АДРЕСА_2 , 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0076 по АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 20.06.2024, за клопотанням позивача ОСОБА_1 залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Поляк П.П. позовні вимоги підтримав, пояснив, що ОСОБА_2 є власником земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0076 по АДРЕСА_1 , на якій розташоване самочинне будівництво здійснене ОСОБА_3 , що порушує його права як власника земельної ділянки. Просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом зобов`язання ОСОБА_3 знести самочинне будівництво за її рахунок: житловий будинок літ.А, житловий будинок літ.Ж, літню кухню літ.З, вбиральню літ.Е, огорожу №1, 2. В подальшому, в судових дебатах, на підставі ст.49 ЦПК України, відмовився від позовних вимог в частині усунення перешкод шляхом знесення житлового будинку літ.А, вбиральні літ.Е, огорожі №1, 2.

Представник відповідачки адвокат Гірчак Н.А. в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що земельна ділянка та житловий будинок по АДРЕСА_1 належали матері сторін у справі ОСОБА_4 , яка померла в квітні 2016 року. В травні 2021 ОСОБА_3 , ОСОБА_1 стало відомо, що все майно після смерті матері успадкував син ОСОБА_5 , який у травні 2021 подарував житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 їх брату ОСОБА_2 .. Наразі одноособове право ОСОБА_2 на житловий будинок та земельну ділянку по АДРЕСА_1 оспорене в суді, співвласником житлового будинку літ.А, вбиральні літ.Е, огрожі №1, АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0076 по АДРЕСА_1 в порядку спадкуання за законом після смерті матері ОСОБА_4 визнано сестру сторін у справі ОСОБА_1 , а ОСОБА_3 оскаржує постанову Чернівецького апеляційного суду від 13.03.2024, якою їй відмовлено у праві на спадкове майно після смерті матері, у Верховному Суді. ОСОБА_3 не заперечує що житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З були збудовані за її кошти, але наголошує на тому, що будувалися за життя матері та з її дозволу на земельній ділянці, яка має відповідне цільове призначення. Водночас, ОСОБА_2 , як новий власник земельної ділянки, не довів, як самочинне будівництво порушує його права власності на земельну ділянку. Просила відмовити в позові.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти позову ОСОБА_2 , пояснила, що є співвласником як житлового будинку АДРЕСА_1 , так і земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0076 по АДРЕСА_1 і не заперечує, щоб будинок літ.Ж, літня кухня літ.З, розташовувалися на її частині земельної ділянки. Просила відмовити у позові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_4 (а.с.26).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина у вигляді, зокрема, житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 (а.с.37).

Спадкоємцями за законом першої черги після смерті ОСОБА_4 є: сини ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.29).

На день смерті ОСОБА_4 з нею проживали сини ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (а.с.27).

З технічного паспорта, виготовленого в листопаді 2016 року на домоволодіння АДРЕСА_1 вбачається, що домоволодіння складається з житлового будинку літ.А житловою площею 14,20 м2, загальною площею 32,40 м2 (1925 року побудови), житлового будинку літ.Ж, мансандри житлової літ.Ж/Мс, вбиральні літ.Е (1965 року побудови), літньої кухні літ.З (2010 року побудови), хвіртки №1, огорожі №2.

За повідомленням Заставнівського районного БТІ виконкому Товтрівської сільської ради від 02.11.2016, житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З по АДРЕСА_1 , самочинно збудовані.

07.05.2021 року ОСОБА_5 подарував ОСОБА_2 успадковані після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 32,40 м2, житловою 14,20 м2 з господарським будівлями і спорудами (літ.Е вбиральня, №1, 2 - огорожа), земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0076 площею 0,0825га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 , земельну ділянку кадастровий номер :02:003:0076 площею 0,0825га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані по АДРЕСА_1 зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, частини 1 статті 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частинами 1, 2 статті 375 ЦК України визначено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частини 1, 4 статті 376 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина 2 статті 152 ЗК України).

Відповідно до статті 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Верховний Суд у постановах від 24 липня 2019 року у справі №369/8107/15-ц, від 20 листопада 2019 року у справі №685/1537/17-ц, від 10 червня 2020 року у справі №127/11492/16-ц, від 04 серпня 2020 року у справі №638/6655/16-ц зазначив, що збудований об`єкт нерухомості може бути знесений особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок лише на підставі судового рішення у випадках, передбачених частинами 4 та 7 статті 376 ЦК України, а саме: якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, що здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці; якщо така забудова порушує права інших осіб; якщо проведення перебудови об`єкта є неможливим; особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, відмовляється від проведення перебудови відповідно до прийнятого судом рішення.

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), допустиме лише за умови, якщо неможливо здійснити перебудову нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості є крайньою мірою впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано всі передбачені законодавством заходи з метою усунення порушень та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.01.2020 у справі №822/2149/18, від 08.12.2021 у справі №520/3777/18.

За змістом частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

За висновками судової будівельно-технічної і земельно-технічної експертизи №24 від 09.02.2024, доповнених експертом в ході розгляду справи, земельна ділянка кадастровий номер :02:003:0076 площею 0,0825га, призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована по АДРЕСА_1 відповідає площі зазначеної у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку; в межах земельної ділянки знаходяться житловий будинок літ.А., житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З, вбиральня літ.Е, огорожа №1,2; житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З самочинно побудовані; встановити рік самочинного будівництва не надається можливим, але в технічному паспорті, виготовленому Заставнівським БТІ станом на 07.11.2016 року значиться рік побудови літньої кухні літ.З, добудованої до житлового будинку літ.А 2010 (а.с.90-101).

Таким чином під час розгляду справи встановлено, що житловий будинок літ.Ж, літня кухня літ.З, розташовані на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0076 площею 0,0825га, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, по АДРЕСА_1 є самочинним будівництвом.

Водночас, з урахуванням предмета і підстав позову позивач зобов`язаний був довести не лише факт самочинного будівництва, а й порушення його прав як власника таким самочинним будівництвом та обґрунтованості захисту його прав лише у такий спосіб, як знесення (наприклад, неможливість проведення перебудови об`єкта).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №725/5630/15-ц (провадження № 14-341цс18) зазначила, що при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо.

Однак позивач не заявляє вимог про перебудову чи приведення спірних правовідносин у правове поле іншим чином, крім знесення нерухомого майна. При цьому позовні вимоги обґрунтовано тим, що самочинне будівництво збудоване на належній позивачу земельній ділянці без його дозволу.

Проте, як зазначалося і що вбачається з технічного паспорта на домоволодіння АДРЕСА_1 , будинок літ.Ж, літня кухня літ.З станом на 02.11.2016 року вже були побудовані, датою будівництва літньої кухні літ.З зазначено 2010 рік.

Позивач ОСОБА_2 ж набув права власності на земельну ділянку, на якій знаходиться самочинне будівництво, лише у травні 2021.

За таких обставин, відповідачка ОСОБА_3 не могла отримати дозвіл ОСОБА_2 на будівництво житлового будинку літ.Ж., літньої кухні літ.З, бо на час будівництва він не був власником земельної ділянки, на якій воно було розпочате.

За цих же обставин, не спростовуються доводи відповідачки ОСОБА_3 , що будівництво житлового будинку літ.Ж, літньої кухні літ.З було розпочате з дозволу власника земельної ділянки ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на земельній ділянці призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Крім того, рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 20.10.2023, залишеного без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 06.11.2023, за третьою особою ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 на 1/7 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , на 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0076 площею 0,0825га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану по АДРЕСА_1 ; витребувано на користь ОСОБА_1 з володіння ОСОБА_2 1/7 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0076, розташованих по АДРЕСА_1 (а.с.124-153).

За змістом статей 355, 356, 358 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності...

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_1 , будучи співвласником земельної ділянки, на якій розташоване самочинне будівництво, заперечувала проти знесення житлового будинку літ.Ж, літньої кухні літ.З, побудованого її сестрою ОСОБА_3 , зазначивши, що на даний час самочинне будівництво, розташоване як на частині земельної ділянки ОСОБА_2 , так і на її частині земельної ділянки.

Наразі частки у спільній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не виділені в натурі.

Отже, правовідносини з приводу самочинного будівництва можуть бути узгоджені між співвласником земельної ділянки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без знесення будівель, що не порушуватиме прав позивача ОСОБА_2 .

Частка земельної ділянки ОСОБА_10 у спільному майні дозволяє розмістити будинок літ.Ж. і не порушуватиме прав ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва надмірними, враховуючи правові наслідки надання співвласником земельної ділянки згоди на її використання та можливість у подальшому визнання права власності на такий об`єкт.

Доводи представника позивача про відсутність у ОСОБА_1 державної реєстрації права власності на частку земельної ділянки не є підставою для висновку про відсутність у ОСОБА_1 самого права власності, бо державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підставою ж для державної реєстрації права власності та інших речових прав є, зокрема, судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості (пункт 9 частини 1 статті 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, оскільки право власності на 1/7 частку частку житлового будинку АДРЕСА_1 , 1/7 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:003:0076, розташованих по АДРЕСА_1 виникло у ОСОБА_1 на підставі рішення суду, що набрало законної сили, ОСОБА_1 є власником вказаного майна.

За таких обставин, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою кадастровий номер :02:003:0076, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд шляхом знесення самочинно побудованих по АДРЕСА_1 житлового будинку літ.Ж, літньої кухні літ.З, слід відмовити, щодо частини вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення житлового будинку літ.А., вбиральні літ.Е, огорожі №1, 2 закрити провадження на підставі ст.ст.49, 206, 255 ЦПК України, у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині, роз`яснивши наслідки такої відмови, передбачені ст.256 ЦПК України.

Підстави для неприйняття відмови ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Поляк П.П., від частини позовних вимог відсутні.

Вирішуючи питання про судові витрати позивача по сплаті судового збору, то відповідно до ст.141 ЦПК України, він стягненню з відповідачки на користь позивача не підлягає у зв`язку з відмовою в позові.

Ухвалюючи рішення в частині витрат відповідачки на правову допомогу в розмірі 20000,00 грн, суд виходить з положень ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, відповідно до яких витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, як такі що пов`язані з розглядом справи, і покладаються на позивача у разі відмови у позові.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу відповідачкою надано: договір про надання правової допомоги №8 від 23.03.2023, укладений між адвокатом Гірчак Н.А. та ОСОБА_3 , відповідно до якого адвокат зобов`язався надати правову допомогу ОСОБА_3 із представництва інтересів ОСОБА_3 у справі про усунення перешкод у користування земельною ділянкою шляхом знесення, а ОСОБА_3 зобов`язалася оплатити гонорар у погоджені сторонами договору строки (п.п.2.1., 2.3.1); додаткову угоду №1 від 23.03.2023 до договору про надання правової допомоги №8 від 23.03.2023, згідно якого вартість послуг адвоката визначається у фіксованому розмірі 20000,00 грн; акт приймання-передачі виконаних робіт за договором про надання правової допомоги №8 від 23.03.2023, згідно якого адвокатом надано наступні послуги: надання консультацій, ознайомлення з судовою практикою у подібних правовідносинах, оформлення відзиву, ознайомлення з матеріалами справи, участь в судових засіданнях, підготовка до судових дебатів; квитанцію №42 від 28.08.2024 про оплату послуг адвоката за договором №8 від 23.03.3023.

Дослідивши подані представником відповідачки докази на підтвердження витрат ОСОБА_3 на правовому допомогу, з урахуванням обставини справи та її значення для відповідачки, умов укладеного договору про надання правової допомоги від 23.03.2023, співмірності винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, суд приходить до висновку про відшкодування витрат, понесених ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу в повному обсязі, що буде співвмірним обсягу наданих адвокатом послуг з урахуванням їх вартості, наведеної в додатковій угоді та акті приймання-передачі, та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрат пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 20000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 355, 356, 375, 376, 391 ЦК України, 152, 212 ЗК України, 12, 76, 80, 81, 133, 137, 141 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову ОСОБА_2 , в інтересах якого є адвокат Поляк Петро Петрович, від позову до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будівель: житлового будинку літ.А., вбиральні літ.Е., огорожі №1, 2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого є адвокат Поляк Петро Петрович, до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будівель: житлового будинку літ.А., вбиральні літ.Е., огорожі №1, 2, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 закрити.

Роз`яснити ОСОБА_2 , що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

В задоволенні позову ОСОБА_2 , в інтересах якого є адвокат Поляк Петро Петрович, до ОСОБА_3 , про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення будівель: житлового будинку літ.Ж., літньої кухні літ.З., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 02.12.2024.

Суддя О.Є.Вайновська