СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/10056/24

пр. № 2-о/759/599/24

02 грудня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Горбенко Н.О., присяжних - Микитенка О.М., Мусієнка М.М., за участю секретаря судового засідання - Натальчук А.І., заявника - ОСОБА_1 , представника заявника - адвоката Беніцької В.І., адвоката особи, щодо якої вирішується питання про визнання її недієздатною - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщені Святошинського районного суду міста Києва, в залі суду, за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду (враховуючи уточнену заяву від 27 травня 2024 року) заявник посилається на те, що він доводиться онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка внаслідок хронічного психічного захворювання (синдром деменції альцгеймеровського типу) потребує стороннього догляду. ОСОБА_1 вказує, що він опікується бабусею за тих обставин, що після розлучення батьків з 2014 року він фактично проживав разом із бабусею ОСОБА_3 та дідусем ОСОБА_4 . В подальшому, після смерті дідуся, ОСОБА_4 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ) бабусею було подаровано ОСОБА_1 їй належне та нею успадковане житло - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в якій вони разом фактично увесь час проживали та де наразі зареєстрована ОСОБА_3 .

Також ОСОБА_1 зазначив, що незважаючи на проходження відповідного медичного лікування, стан здоров`я ОСОБА_3 з кожним роком погіршувався і на сьогодні вона вже втратила здатність до незалежних дій через прогресуюче погіршення стану її здоров`я. Наразі вона повністю залежить від сторонньої допомоги онука, ОСОБА_1 , оскільки губиться в просторі та не має можливості потрапити додому (не пам`ятає адресу), не може висловити свою думку (не пам`ятає слів), не завжди впізнає близьких і рідних людей, має обмеження життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою.

За переконанням заявника, ОСОБА_3 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контрою.

На підставі викладеного просять суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною; встановити опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

21 травня 2024 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 травня 2024 року заява прийнята до розгляду і відкрито провадження у справі. Доручено Правобережному київському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити адвоката ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для здійснення представництва її інтересів у суді при розгляді заяви про визнання фізичної особи недієздатною.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року по справі призначено судово-психіатричну експертизу для встановлення психічного стану ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведення якої доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України». На час проведення експертизи провадження у справі було зупинено.

24 жовтня 2024 року на адресу Святошинського районного суду міста Києва надійшов висновок судово-психіатричного експерта № 1372, що складений за результатом проведеної 08.10.2024 року судово-психіатричної експертизи.

Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року провадження у справі поновлено, призначено судове засідання.

Заявник та представник заявника у судовому засіданні заяву підтримали та просили задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Представник особи щодо якої розглядається питання про визнання її недієздатною особою у судовому засідання підтримала заяву, зважаючи на наявний у матеріалах справи висновок експерта.

Представник Органу опіки та піклування Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності представника у зв`язку із виробничою необхідністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Зважаючи на викладене, суд визнав за можливе провести судове засідання за відсутності учасників справи, що не з`явились.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до розділу IV глави 2 ЦПК України судом здійснюється розгляд справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності.

Відповідно до ч. 1 ст. 299 ЦПК України справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, стосовно якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її адвоката та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Заяву про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подано членами її сім`ї, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги (ч. 1 ст. 296 ЦПК України).

Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 від батьків: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 53).

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , від батьків: ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 52).

Таким чином, із наданих суду доказів встановлено, що заявник є онуком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пункт 1 частини 2 статті 293 ЦПК України встановлює, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до консультаційного висновку Клініки ДУ «Інститут геронтології імені Д.Ф. Чеботарьова НАМН України» від 31.08.2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має синдром деменції, помірна стадія (а.с. 58).

Зважаючи на консультаційний висновок спеціаліста №00413 від 21.02.2024 року Клініки ДУ «Інститут геронтології імені Д.Ф. Чеботарьова НАМН України» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має синдром деменції альцгеймеровського типу середньої стадії (а.с. 57).

Згідно ч. 1, 2 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Висновком судово-психіатричного експерта №1372 (дата проведення експертизи 08.10.2024 року) Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» (м. Київ, вул. Кирилівська, 103) на питання, зазначені в ухвалі суду, висновком експерта надано наступні відповіді, зокрема вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді - Судинної деменції (F01 згідно з МКХ-10); наявний у ОСОБА_3 психічний розлад носить характер стійкого та хронічного; ОСОБА_3 за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 111-114).

На підставі дослідження належних, достовірних та допустимих доказів суд вважає, що наявні підстави для визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною особою, оскільки остання внаслідок хронічного, стійкого психічного захворювання не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Висновок засновано експертом на безпосередньому огляді підекспертного, та на даних щодо стану його здоров`я.

Кваліфікація експерта та його регалії сумнівів не викликають.

Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Відповідно до ч. 6 ст. 300 ЦПК України, строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30 серпня 2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008), адже ч. 6 ст. 300 встановлюється максимальний строк дії судового рішення про визнання фізичної особи недієздатною у 2 роки).

Цивільним процесуальним законодавством України у ч. 7-8 ст. 300 ЦПК України передбачено, що клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Ст. 40 ЦК України передбачено, що фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

На підставі повно та всебічно з`ясованих обставин справи суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви в частині визнання ОСОБА_3 недієздатною особою.

Строк дії рішення про визнання фізичної особи становить два роки, який обраховується з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Однак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви в частині встановлення опіки над ОСОБА_3 , зважаючи на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Таким чином, суд має право вирішувати питання щодо встановлення опіки над особою лише за поданням органу опіки та піклування.

Заявник заявляє такі вимоги у заяві про визнання особи недієздатною, що суперечить ч. 1 ст. 300 ЦПК України.

Отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 58, 60, 62, 63 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 259, 263-265, 273, 293, 294, 295-300, 354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 - недієздатною.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Строк дії рішення - 2 роки з моменту набрання законної сили даного рішенням суду.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя: Н.О. Горбенко

Присяжні: О.М. Микитенко

М.М. Мусієнко