Справа № 202/6596/24
Провадження № 2-о/202/213/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

19 листопада 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

присяжних - Таньчук Ю.О., Дробецького В.О.,

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою,-

ВСТАНОВИВ:

17 травня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою в якій, в порядку ст. 43 ЦК України, просив визнати його батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

Вимоги своєї заяви обґрунтовує тим, що станом на 2015 рік він разом зі своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Батько був особою похилого віку, страждав на психічне захворювання шизофренію. Він часто залишав місце проживання, був відсутній вдома протягом тривалого часу. Але батько повідомляв свої відомості поліцейським і заявник його потім забирав додому навіть за межами Дніпропетровської області.

28.03.2015 року зранку заявник побачив, що батька вдома немає. Протягом місяця звістки про батька не було, тому 25 квітня 2015 року він звернувся в поліцію з заявою про розшук.

До цього часу місцезнаходження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не встановлено.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28 травня 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого позовного провадження.

Заявник в судовому засіданні підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Зазначив, що з березня 2015 року його батько зник.

Представник заінтересованої особи - Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату та час судового засідання.

Cуд, заслухавши думку заявника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживав разом з заявником, який є його сином за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно витягу від 06.10.2024 року з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000732 від 28.04.2015 року 27.04.2015 року до ЧЧ Індустріального РВ надійшла заява ОСОБА_1 про те, що з 28.03.2015 зник безвісти його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 (ЖЕО 5276).

Згідно відповіді відділення поліції №2 Дніпровського районного управління поліції від 29.02.2024 року №43-2/К-18 по матеріалах кримінального провадження №0000732 від 27.04.2015 року проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Предметом доказування у справі про оголошення фізичної особи безвісно відсутньою є обставини, які підтверджують відсутність відомостей про місцеперебування особи у місці її постійного проживання протягом одного року, вживання заявником заходів до розшуку особи, неможливість встановлення місця знаходження даної особи.

Відповідно до вимог статей 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами.

Положення статті 43 ЦК України передбачають перш за все з`ясування місця постійного проживання особи на час її зникнення, заходів, які приймала заявник для встановлення місця знаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються:

а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання;

б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості;

в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України;

г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

При розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, У постанові Верховного Суду від 06.05.2020 року у справі № 760/3112/16-ц зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою.

Таким чином, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними. Під час розгляду справи суду необхідно з`ясувати місце постійного проживання особи на час її зникнення, заходи, які приймала заявник для встановлення місцезнаходження особи, щодо якої ставиться питання про визнання безвісно відсутньою, та чи були вичерпані усі можливості для її знаходження.

Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.

Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію»та «Про оперативну-розшукову діяльність».

Законом України «Про Національну поліцію» визначено, що одним із повноважень поліції є розшук безвісно зниклих осіб; початок розшуку безвісно зниклих осіб є підставою для відкриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність»інформація про безвісно зниклу особу є підставою для здійснення оперативно-розшукової діяльності.

В ході судового розгляду справи, встановлено, що протягом 9 років за місцем постійного проживання ОСОБА_2 , немає відомостей про місце його перебування, що дає підстави, у відповідності ст. 43 ЦК України, визнати останнього безвісно відсутнім.

Враховуючи викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вирішуючи заяву у межах заявлених вимог, з урахуванням принципів розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог за заявою про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 43 ЦК України, ст.ст. 10, 19, 76-78, 81, 89, 263-265, 268, 273, 293, 305, 306 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання особи безвісно відсутньою - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Андріївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, безвісно відсутнім.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Мачуський

Присяжні Ю.О. Таньчук

В.О. Дробецький