Справа №752/3680/22
Провадження №6/752/756/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Кордюкової Ж.І.,

за участю секретаря Дураєвої А.О.,

приватного виконавця Артемчука Т.В.,

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Артемчук Тарас Володимирович звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань згідно виконавчого листа №752/3680/22, виданого 27.09.2023 Голосіївським районним судом міста Києва.

В обґрунтування подання зазначив, що в його провадженні перебуває виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа 752/3680/22, виданого 29.12.2023 Голосіївським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 880346,30 грн.

16.01.2024 відкрито виконавче провадження НОМЕР_4, зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Зазначену постанову направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 378 за адресою: АДРЕСА_1 , яка була повернута поштовим відділенням з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

16.01.2024 виконавцем накладено арешт на грошові кошти.

Встановлено, що боржник має відкриті рахунки в АТ КБ "Приватбанк", АТ "Універсал Банк", АТ "КБ "Глобус", АТ "Правекс Банк", однак на вказаних рахунках або відсутні кошти, або вони арештовані на виконання інших виконавчих документів.

Боржником не подано декларацію про доходи та майно, не повідомлено про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб.

За повідомленням МВС України за боржником зареєстровано транспортний засіб: марка: OPEL, модель: ASTRA SPORTS TOURER, категорія: легковий, колір: білий, рік виробництва: 2011, Номер кузова: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 .

26.03.2024 накладено арешт на частки учасника товариств з обмеженою відповідальністю, що належить боржнику: ОСОБА_2 , а саме: ТОВ "ДУОКС"; ТОВ "ІКГ-2"; ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АЛЬФА КАПІТАЛ УКРАЇНА"; ТОВ "ІКГ-1"; ТОВ "ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ "ЛІНІЯ ЗАХИСТУ"; ТОВ "ТОРГОВИЙ ДІМ "КАПІТАЛ"; ТОВ "ІКГ-4"; ТОВ "ЛІЗИНГОВА КОМПАНІЯ "РЕНТ КАР"; ТОВ "ІКГ-3".

Державною податковою службою України на запит виконавця не надано податкову звітність та баланс вказаних товариств.

Приватним виконавцем вжито заходів щодо встановлення дебіторської заборгованості боржника.

За даними ПФУ та Державної податкової служби України боржник пенсію не отримує, отримує дохід у Товаристві з обмеженою відповідальністю "АЛЬФА КАПІТАЛ УКРАЇНА".

Постановою виконавця від 16.08.2024 звернуто стягнення на доходи боржника, які він отримує у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Альфа капітал Україна".

Боржнику належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку ТОВ «Кей-колект», що унеможливлює звернення на неї стягнення.

За період з 16.01.2024 (дата відкриття виконавчого провадження) по 23.10.2024 боржник ОСОБА_2 неодноразово виїжджав за межі України.

У зв`язку із вищевикладеним про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, зокрема щодо утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Просив громадянина України ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до повного фактичного виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.09.2023 у справі №752/3680/22, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в загальному розмірі 880346,30 грн.

20.11.2024 представник боржника подав до суду відомості про часткове погашення ОСОБА_2 боргу на користь стягувача, а саме 02.04.2024 - 39000 грн., 05.04.2024 - 39000 грн., 24.04.2024 - 79000 грн., 24.05.2024 - 40000 грн., що разом становить 197000 грн.

21.11.2024 представник боржника подав до суду заперечення на подання приватного виконавця про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Зазначив, що задоволення подання, з підстав, викладених виконавцем, може призвести до безпідставного обмеження права фізичної особи на свободу пересування.

Боржником добровільно було виконано рішення суду від 27.09.2023 у справі №752/3680/22 на суму в розмірі 197000 грн, що складає майже 1/4 суми, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

Отже, ОСОБА_2 не ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього відповідним рішенням.

Приватний виконавець Артемчук Т.В. та стягувач ОСОБА_1 просили задовольнити подання.

Інші учасники справи в судове засідання не прибули, що не перешкоджає розгляду подання.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

29.12.2023 Голосіївським районним судом міста Києва був виданий виконавчий лист №752/3680/22 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 835904 грн., 3% річних в сумі 35726, 30 грн., судовий збір в розмірі 8716, 30 грн..

16.01.2024 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_4, де ОСОБА_2 є боржником.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження направлено боржнику рекомендованою кореспонденцією (штрих-код АТ «Укрпошта» 378).

16.01.2024 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

17.01.2024 приватним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника

26.03.2024 приватним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника та про арешт майна боржника.

Зі змісту подання та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що приватним виконавцем вчинялись заходи, спрямовані на примусове виконання виконавчого листа №752/3680/22 про стягнення боргу.

02.04.2024 ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 39000 грн., що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №410210035.

05.04.2024 ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 39000 грн., що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №410510029.

24.04.2024 ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 79000 грн., що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №412410003.

24.05.2024 ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 40000 грн., що підтверджується копією квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки №412410051.

Відповідні грошові перекази також були підтверджені стягувачем у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995 року передбачено, що на підставі рішення уповноваженого законом державного органу про тимчасову відмову у виїзді за кордон (заборону виїзду), прийнятого відповідно до статті 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону відмовляє громадянину у перетинанні державного кордону, про що виносить обґрунтоване письмове рішення із зазначенням причин відмови, один примірник якого видається громадянинові.

Відповідно до п.8 ст.19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, а під час дії воєнного або надзвичайного стану - на блокпостах чи контрольних постах осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень митних органів щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил.

Аналізуючи вищенаведені норми права, можна дійти висновку, що діючими нормативними актами передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов`язань, а не за наявність факту їх невиконання. При цьому, під ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Зі змісту подання та матеріалів виконавчого провадження вбачається, що приватним виконавцем вчинялись заходи, спрямовані на примусове виконання рішення суду про стягнення боргу, зокрема, накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Також до суду були надані докази добровільного часткового виконання грошових зобов`язань боржником, що підтвердив стягувач у судовому засіданні, що дає підстави для висновку про відсутність факту ухилення боржника від виконання судового рішення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що факт навмисного та свідомого невиконання зазначених обов`язків боржником не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні належними та достатніми доказами.

Також суд враховує, що свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». Проте згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Таким чином, застосування такого заходу, як тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є правом суду, з урахуванням всіх обставин, які свідчать про свідоме ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну. На здійснення цих прав не встановлюються жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для охорони здоров`я або моралі чи з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochev v. Bulgaria» від 26.11.2009) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Схожі висновки Європейський суд з прав людини ще раніше зробив у справі «Ігнатов проти Болгарії» («Ignatov v. Bulgaria», 02.07.2009), де неможливість судового оскарження тривалого обмеження указаного вище права людини, що полягало у забороні видачі закордонного паспорту, була визнана порушенням ст.2 Протоколу до Конвенції та ст. 13 Конвенції.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013) Європейський суд з прав людини застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Суд вважає, що подання не містить доказів навмисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання зобов`язань у виконавчому провадженні НОМЕР_4, тобто відсутні умисні винні дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язань, за умови об`єктивної спроможності виконувати зобов`язання, відсутності перешкод для цього.

Суд вважає, що приватний виконавець не навів беззаперечних підстав для застосування щодо боржника обмеження у праві виїзду за межі України.

Таким чином, за встановлених по справі обставин застосування такого обмеження щодо боржника не буде відповідати критеріям законності, переслідувати легітимну мету, що передбачено у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції і перебувати у справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом, бути пропорційним меті його застосування, як це неодноразово зазначалось у рішеннях Європейського суду з прав людини.

За таких обставин на день розгляду подання суд не вбачає законних підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що має наслідком відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 258, 260-261, 353-355, 441 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення.

Ухвала складена 27.11.2024.

Суддя Ж. І. Кордюкова