Справа № 522/4541/24
Провадження №2-з/522/377/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

29 листопада 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Бондар В.Я.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

До суду 27.11.2024 надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про забезпечення позову, шляхом: накладення арешту на частину житлового будинку, загальною площею 106,9 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 ; заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що у провадженні суду перебуває справа за позовом про стягнення з ОСОБА_3 трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань у загальному розмірі 826 815,71 грн, пов`язаних з не виконанням рішення суду від 14.12.2011 по справі №2-12441/2011. На єдине майно відповідача у виконавчому провадженні було накладено арешт, проте 22.11.2024 ОСОБА_3 сплатив суму заборгованості за виконавчим провадженням №49079996 в розмірі 241 863,70 грн та подав заяву про закриття виконавчого провадження та скасування арешту. Відповідачем вчиняються активні дії для звільнення майна зпід арешту для його подальшому відчуження та ухилення від виконання майбутнього рішення.

Заяву передано судді 28.11.2024.

До суду 29.11.2024 надійшли заперечення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на заяву про забезпечення позову.

Згідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

У провадженні Приморського районного суду м. Одеса перебуває цивільна справа №522/4541/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань у загальному розмірі 826 815,71 грн.

Згідно із інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №405102250 від 25.11.2024 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на частку будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2013 у справі №522/18109/13-ц на вищевказане майно ОСОБА_3 накладено арешт.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у скасуванні заходів забезпечення позову у справі №522/18109/13-ц за заявою представника ОСОБА_1 було відмовлено ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.06.2023.

Заявник вказує, що ОСОБА_3 оплатив заборгованість та подав заяву про закриття виконавчого провадження та скасування арешту.

Дійсно, на виконанні знаходиться виконавче провадження №49079996 з приводу виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №2-12441/11 виданого 19.01.2012.

28.11.2024 представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подала до суду заяву разом з доказами, за якими ОСОБА_5 оплатив на виконання виконавчого провадження №49079996 кошти у розмірі 266 419,10 грн, подав заяву ОСОБА_3 про закриття виконавчого провадження №49079996.

Таким чином, заявлено про виконання рішення у справі №2-12441/11, в той час як арешт накладено на частинку будинку, що належить ОСОБА_3 у справі №522/18109/13-ц.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При цьому закон не вимагає надання будь-яких доказів існування можливості утруднення чи неможливості виконання рішення суду, а лише вимагає подання відповідної заяви про це у вигляді, передбаченому ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22грудня 2006року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала. щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 статті 150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд вбачає, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як слушно зауважила представник відповідача майно перебуває під арештом на підставі ухвали суду у справі №522/18109/13-ц.

Суд вважає, що накладення арешту на майно є недоцільним, адже у Державному реєстрі речових прав міститься відмітка про накладення арешту ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 29.07.2013 у справі №522/18109/13-ц. Однак, з урахування вчинення дій з метою закриття виконавчого провадження та скасування арешту накладеного в рамках виконавчого провадження №49079996, слід застосувати такий захід забезпечення позову як заборона вчинення реєстраційних дій щодо частини будинку, який належить відповідачу. Адже, невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим, виконання рішення по цій справі №522/4541/24 у разі задоволення позову, адже ціна позову становить 826 815,71 грн.

Тому, суд вважає за можливе застосувати заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони щодо вчинення реєстраційних дій.

Забезпечення позову повинно застосовуватися із врахуванням принципу рівноправності сторін у спорі і не повинно призводити до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, так як справа по суті ще не вирішена та факт порушення законних прав позивача не встановлений.

За викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника в частині накладення заборони вчинення реєстраційних дій щодо частини будинку.

При цьому, суд вважає, що таке забезпечення позову не порушує принципів змагальності та процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Виходячи із пов`язаності заходів забезпечення позову з його предметом, а також враховуючи, що відповідач вчиняє дії з метою скасування арешту, є всі підстави вважати, що невжиття цих заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд вважає за можливим забезпечити позов, шляхом накладення арешту.

Відповідно до вимог статті 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Випадки обов`язковості застосування зустрічного забезпечення передбачені ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Представник відповідача вказувала, що зустрічне забезпечення у розмірі 3 000 грн є неспівмірним.

Суд вважає за можливе застосувати зустрічне забезпечення позову у розмірі 5 000 грн, зважаючи на те, що арешт на майно вже накладений, тому у відповідача відсутня можливість реалізувати таке майно.

Суд звертає увагу заявника, що особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження. Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151 - 153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову по цивільній справі №522/4541/24, шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна частини житлового будинку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100), загальною площею 106,9 кв.м., житловою площею 53,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 .

У частині вимог заяви про накладення арешту відмовити.

Застосувати зустрічне забезпечення позову.

Визначити ОСОБА_1 розмір зустрічного забезпечення у сумі 5 000 (п`ять тисяч) гривень та зобов`язати позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду (Отримувач: ТУ ДСА України в Одеській області, код отримувача (ЄДРПОУ): 26302945, Банк отримувача: ДКСУ, м.Київ, МФО: 820172, № рахунку: UA0005435) у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та зобов`язати позивача у вказаний строк надати до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Відомості відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження»:

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ).

Ухвала про забезпечення позову набуває законної сили з дня її підписання суддею та підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Згідно з ст. 354 та відповідно до п. 8 та п.п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Повний текст ухвали суду складено 29 листопада 2024 року.

Суддя: В.Я. Бондар