КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 756/4761/24 Головуючий у суді першої інстанції - Шролик І.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , поданою представником ОСОБА_3 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, відповідно до якої просила суд: встановити факт смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: м. Євпаторія, АРК, Україна.

Свої вимоги заявниця мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території в м. Євпаторія, АРК, Україна помер ОСОБА_4 та зі слів родичів смерть відбулась внаслідок серцевого нападу.

Вказувала, що отримання свідоцтва про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливе, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято для здійснення реєстрації смерті.

Заявниця вказувала, що встановлення факту необхідне для визнання факту смерті на окупованій території.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про встановлення факту смерті.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , через представника ОСОБА_3 , подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що висновок суду, що ОСОБА_1 не є членом сім`ї померлого ОСОБА_4 та встановлення факту смерті останнього не впливає на її права, обов`язки чи законні інтереси заявника є помилковим та не відповідає обставинам справи, оскільки відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , повторно виданого Печерським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 15 листопада 2022 року, ОСОБА_2 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Києві та батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_1 . Тож донька заявниці є онукою померлого ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду саме в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 й встановлення факту смерті ОСОБА_4 прав та інтересів третіх осіб не порушує та не пов`язано з подальшим вирішенням спору про право.

Зазначає, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана, зокрема, родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Так, вважаючи, що висновки суду про відмову в задоволенні вимог заяви є помилковими, до яких суд дійшов з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, апелянт просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким встановити факт смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Черемушки Інзенського району Ульяновської області, особи чоловічої статті, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Євпаторія Автономна Республіка Крим, Україна, у віці 72 років, причиною смерті якого є метастази кореневого лімфатичного вузла, рак верхньої долі легені, гіпертензивна хвороба серцево-судинна склеротична.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , та її представник ОСОБА_3 підтримали доводи, які викладені в апеляційній скарзі, та просили її задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення про задоволення поданої заяви.

Представник зацікавленої особи - Оболонського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), до суду апеляційної інстанції не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи (а.с.65)

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу за відсутності представника зацікавленої особи. відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення заявника та його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що 23 жовтня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, актовий запис № 3095. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 жовтня 2018 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано.

З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію народження, вбачається, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 .

Згідно свідоцтва серії НОМЕР_2 , виданого Євпаторійським міським відділом цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Євпаторії, АРК, помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З наданої Оболонським УП ГУ НП в м. Києві інформації, ОСОБА_5 перебуває в розшуку, дата зникнення 20 квітня 2023 року.

Розглядаючи подану ОСОБА_1 заяву та залишаючи її без задоволення, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, щоОСОБА_1 не є членом сім`ї померлого ОСОБА_4 , встановлення факту смерті останнього не впливає на її права, обов`язки чи законні інтереси заявника.

Доводи заявниці щодо того, що вона звертається в інтересах неповнолітньої дитини, суд визнав не обґрунтованими, оскільки на підтвердження такого факту ОСОБА_1 не надала належних доказів, як то свідоцтва про народження. Крім того, заявниця не зазначила мету звернення до суду із даною заявою, які правові наслідки. Посилання щодо захисту права на спадкування її доньки, суду не надано доказів звернення до нотаріуса зі заявою про спадкування щодо майна померлого ОСОБА_4 .

А тому, з урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту смерті задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про встановлення факту смерті, що тягне юридичні наслідки відповідає з огляду на наступне.

Частиною першою статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Спірні правовідносини щодо встановлення факту, що має юридичне значення регулюються Главою 6 Розділу IV ЦПК України.

У пункті 7 постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 273 ЦПК України (пункт 1 частини першої статті 315 діючого ЦПК України) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Ураховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про те, що встановлення факту смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території в м. Євпаторія, АРК, Україна не поруджує для заявниці ОСОБА_1 чи її дочки ОСОБА_2 юридичних наслідків є правильним та законним, оскільки із матеріалів справи та пояснень заявниці вбачається, що вказане звернення було обґрунтовано наміром подати до нотаріальної контори заяву в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 ( внучки померлого) про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Так, відповідно ч.1 ст.1266 Цивільного кодексу України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкова трансмісія виникає у процесі прийняття спадщини, якщо спадкоємець за заповітом або законом помер і не встиг її прийняти (1276 ЦК України).

Таким чином, спадкування за правом представлення є таким специфічним його порядком, за якого родичі нижчого ступеня споріднення успадковують те майно, яке б за законом перейшло їх родичам вищого ступеня споріднення із спадкодавцем, однак, які до моменту відкриття спадщини померли. Спадкування за правом представлення може здійснюватись щодо всього майна або щодо тієї його частити, яка не охоплена заповітом.

Поряд із спадкуванням за правом представлення цивільне законодавство містить ще одну категорію, що передбачає специфічний порядок вступу у спадкові права, - спадкову трансмісію. Спадкова трансмісія, на відміну від спадкування за правом представлення, надає можливість спадкоємцям особи, у якої уже настало право прийняття спадщини, реалізувати його, якщо така особа померла і не встигла отримати майно, яке б спадкоємцю було б належне на праві спадщини, якби його перехід встигли оформити. Тож, спадкування за правом представлення передбачає, що особа, яка померла, уже не може скористатися правом, належним їй за життя, а тому таким правом наділяється визначене коло її спадкоємців.

З урахуванням того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів смерті батька дитини - ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , а містять зворотні докази, що останній живий, що підтверджується відповідними його зверненнями до суду (а.с.23-29, 47,48), тому суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення поданої заяви.

Отже, розглядаючи подану ОСОБА_1 заяву, суд першої інстанції правильно визначився з характером правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , подану представником ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 01 серпня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв