Справа № 204/9122/21
Провадження № 2-др/204/46/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Савченко С.С.,

за участю представника відповідача адвоката Жорніченко Д.В.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ключенкової Христини Владиславівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 липня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів та стягнення заборгованості задоволено частково: стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США (десять тисяч доларів США), що станом на дату ухвалення рішення за офіційним курсом Національного банку України становить 410 434 (чотириста десять тисяч чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп.; стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 три відсотки річних за період з 09.07.2020 по 22.11.2021 у розмірі 412,21 доларів США (чотириста дванадцять доларів США двадцять один цент), що станом на дату ухвалення рішення за офіційним курсом Національного банку України становить 16 918 (шістнадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять) грн. 49 (сорок дев`ять) коп.; стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з проведенням почеркознавчої експертизи у сумі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

19 липня 2024 року через систему «Електронний суд» до суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ключенкової Христини Владиславівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по справі.

29 липня 2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Ємельянова В.Р. про відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ключенкова Х.В. не з`явилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у справі, за її відсутності, вимоги заяви підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача - адвокат Жорніченко Д.В. в судовому засіданні підтримав клопотання представника відповідача адвоката Ємельянова В.Р. про відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу, наголошував на тому, що до заяви про ухвалення додаткового рішення не додані докази зарахування грошових коштів позивачем на рахунок адвоката, оскільки відсутні будь-які квитанції, чеки або платіжні доручення, які б мали підтвердити зазначене.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

Ознайомившись з матеріалами справи, поданою заявою про ухвалення додаткового рішення по справі про стягнення судових витрат на правову допомогу, доданими до неї доказами, з урахуванням поданих заперечень представниками банку, суд вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача під час розгляду цивільної справи представляла адвокат Ключенкова Х.В., яка діяла на підставі договору про надання правової допомоги № 312 від 04 березня 2024 року.

Пунктом 3.6. договору про надання правової допомоги № 312 від 04 березня 2024 року визначено, що факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг (а.с.60 зворот т.4).

Так, з актів наданих послуг вбачається надання послуги, кількість годин, вартість однієї години та загальна сума:

-акт №1 наданих послуг від 05.03.2024 складання та поновлення пропущеного строку для подання відзивну на апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.62 т.4);

-акт №2 наданих послуг від 06.03.2024 участь в судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.62 зворот т.4);

-акт №3 наданих послуг від 11.03.2024 складання та подання відзивну на апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду, кількість годин 2, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 4 000 (а.с.63 т.4);

-акт №4 наданих послуг від 13.03.2024 участь в судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.63 зворот т.4);

-акт №5 наданих послуг від 11.04.2024 ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.64 т.4);

-акт №6 наданих послуг від 27.05.2024 участь в судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.64 зворот т.4);

-акт №7 наданих послуг від 01.07.2024 участь в судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.65 т.4);

-акт №8 наданих послуг від 15.07.2024 участь в судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.65 зворот т.4);

-акт №9 наданих послуг від 17.07.2024 досягнення адвокатом результату, а саме винесення Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська рішення по справі, загальна сума 4 273,50 (а.с.66 т.4).

Досліджуючи надані представником позивача адвокатом Ключенковою Х.В. надані послуги позивачу в суді апеляційної інстанції згідно актів №1 наданих послуг від 05.03.2024, №2 наданих послуг від 06.03.2024, №3 наданих послуг від 11.03.2024, №4 наданих послуг від 13.03.2024, суд першої інстанції не приймає їх до уваги та залишає без розгляду.

Що стосується актів №5 наданих послуг від 11.04.2024, №6 наданих послуг від 27.05.2024, №7 наданих послуг від 01.07.2024, №8 наданих послуг від 15.07.2024, №9 наданих послуг від 17.07.2024, які були здійсненні адвокатом Ключенковою Х.В. в суді першої інстанції, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У Постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16.04.2020 у справі № 727/4597/19 колегією суддів зроблено висновки, що профільний закон «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» не наводить форму та вимоги до документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) адвокату, а оскільки адвокати здійснюють незалежну професійну діяльність до них не можуть бути застосовані положення Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», Положення «Про форму та зміст розрахункових документів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 21 січня 2016 року № 13 та Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 29 грудня 2017 року № 148, оскільки останні не визначають порядок здійснення розрахунків адвокатом зі своїм клієнтом за готівку та не поширюються на осіб, що здійснюють незалежну професійну діяльність. У вказаній постанові Верховний Суд також зазначає, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката та одночасно дійшов висновку, що адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанцію, довідку, тощо) який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта. Отже, як випливає з вищевикладеної позиції Верховного Суду, видана адвокатом квитанція, довідка або інший документ, складений у довільній формі на підтвердження отримання від клієнта готівкових коштів за надання правової допомоги разом із договором про надання правової допомоги (актами виконаних робіт тощо) є належним доказом для підтвердження витрат учасника справи на професійну правничу допомогу.

В судовому засіданні представник відповідача заперечуючи проти відшкодування витрат на правову допомогу, наголошував на тому, що до заяви про ухвалення додаткового рішення не додано доказів зарахування грошових коштів позивачем на рахунок адвоката, оскільки відсутні будь-які квитанції, чеки або платіжні доручення, які б мали підтвердити зазначене; та просив за відсутності правових підстав відмови у відшкодуванні витрат на правничу допомогу, зменшити до 5 000,00 грн.

Встановлено, що відповідно до пункту 3.9. договору про надання правової допомоги № 312 від 04 березня 2024 року, гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок адвоката. У разі проведення розрахунку готівкою адвокат видає довідку (а.с.60 зворот т.4).

Так, згідно акту №5 наданих послуг від 11.04.2024 ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.64 т.4); акту №6 наданих послуг від 27.05.2024 участь в судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.64 зворот т.4); акту №7 наданих послуг від 01.07.2024 участь в судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.65 т.4); акту №8 наданих послуг від 15.07.2024 участь в судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, кількість годин 1, вартість однієї години (грн.) 2 000, загальна сума 2 000 (а.с.65 зворот т.4); акту №9 наданих послуг від 17.07.2024 досягнення адвокатом результату, а саме винесення Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська рішення по справі, загальна сума 4 273,50 (а.с.66 т.4).

До зазначених актів адвокатом надані Бакун А.В. відповідні довідки №5 від 11.04.2024, №6 від 27.05.2024, №7 від 01.07.2024, №8 від 15.07.2024 та №9 від 17.07.2024 про те, що адвокатом отримана оплата за надання послуг (а.с.55-57 т.4).

За таких обставин, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача щодо відсутності доказів оплати наданих послуг.

Проте, суд враховує і наступне, що згідно ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року по справі № 596/2305/18.

Таким чином, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України).

Вказана правова позиція щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони узгоджується із правовою позицією, викладеною: в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19; у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19); у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: від 18 листопада 2020 року у справі №922/3706/19, від 17 грудня 2020 року у справі № 922/3708/19.

Встановлено, що згідно протоколів судових засідань від 27.05.2024 та 01.07.2024 участь в судовому засіданні адвоката складала 10 хвилин та 15 хвилин відповідно, а 15.07.2024 54 хвилини, а тому, суми, заявлені по актам від №6 наданих послуг від 27.05.2024, №7 наданих послуг від 01.07.2024 та №8 наданих послуг від 15.07.2024, явно є завищеними і неспіврозмірними, так само як і по акту №5 наданих послуг від 11.04.2024 ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська, на загальну суму 2 000 грн.

Суд зазначає, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд вважає, що сума яка заявлена до стягнення на оплату витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 22 273,50 грн. є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих послуг адвокатом, а тому на користь позивача має бути стягнуто 5 000 грн. понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу, що є співмірним з обсягом наданих послуг і виконаних робіт.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, судом ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Керуючись ст.ст. 137, 270 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Ключенкової Христини Владиславівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про захист прав споживачів та стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правовою допомогою у сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На додаткове рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Суддя Н.В. Токар