Справа № 128/1120/23
Провадження № 22-ц/801/1673/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шевчук Л. П.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 рокуСправа № 128/1120/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Ковальчука О.В., Оніщука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О.,

за участю сторін: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката Голівського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №128/1120/23 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити дії,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника ОСОБА_3 адвоката Голівського Вадима Валерійовича на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2024 року, яке ухвалила суддя Шевчук Л.П. в Вінницькому районному суді Вінницької області,

в с т а н о в и в :

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ спільного майна подружжя, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона в період з лютого 2012 року по грудень 2022 року проживала однією сім`єю, як чоловік та жінка з ОСОБА_4 , 1966 року народження, без реєстрації шлюбу. Фактично за час спільного проживання між ними існували подружні відносини притаманні сім`ї. Так, протягом десяти років вони проживали разом, як одна сім`я за адресою: АДРЕСА_1 , де вели спільне господарство. За час спільного проживання із ОСОБА_4 вони не перебували в інших відносинах чи шлюбах, разом мешкали, мали спільні витрати, спільний бюджет, спільно харчувалися, обоє працювали на одному підприємстві ТОВ «Барлінек-Інвест», де і познайомилися. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4 позивач проживає за вказаною адресою. Дані обставини підтверджуються актом про встановлення факту проживання разом із ОСОБА_4 від 06 лютого 2023 року; довідкою ТОВ «Барлінек-Інвест», де вказано, що ОСОБА_1 з 2012 року проживає в АДРЕСА_1 ; листом непрацездатності від 18 грудня 2012 року, медичною картою ОСОБА_1 , де також вказана адреса ОСОБА_1 АДРЕСА_1 . Вказані докази доводять факт їх спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки з ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу, за вказаною адресою.

Вказаний житловий будинок та земельна ділянка, площею 0,1674 га ОСОБА_4 був виділений після розлучення та поділу майна з колишньою дружиною. Оскільки після розлучення, колишній дружині ОСОБА_4 залишився придатний для проживання будинок, а ОСОБА_4 не облаштований для життя, там фактично були лише стіни, то вони разом його облаштовували за спільні кошти, купували та робили разом ремонт в будинку власними силами, купували меблі, посуд, обробляли земельну ділянку біля будинку, займались городництвом, вирощували продукти харчування для власного споживання. У випадку хвороб, піклувалися один про одного, підтримували один одного, займалися домашнім побутом та інше. Так, за 5 років вони разом облаштували будинок, а в 2015 році ввели будинок в експлуатацію та підключили електроенергію, облаштували повноцінно кухню, до цього їжу готували в гаражі.

Таким чином, вони разом із ОСОБА_4 приймали участь у витратах на ремонт та утримання їх житла. Згодом, придбали в будинок все необхідне: посуд, меблі, техніку, зокрема, холодильник, телевізор, тощо. За спільні кошти сплачували комунальні платежі. Також спільно збирали кошти на автомобіль, який придбали в 2022 році, орієнтовною вартістю 282680 грн. Після смерті ОСОБА_4 вона продовжила проживати в даному будинку, здійснила його поховання як дружина, тому звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини, проте їй було відмовлено у зв`язку із не доведенням факту спільного проживання. Після смерті ОСОБА_4 заповіту не залишилося, однак спадкоємцем за законом є його сестра ОСОБА_3 .

Отже, ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з лютого 2012 року по грудень 2022 року. Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 будинок по АДРЕСА_1 , автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 . Поділити вказане майно та визнати за нею право власності на 1/2 частку вказаного будинку та автомобіля.

В травні 2023 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити певні дії, який мотивувала тим, що її брату ОСОБА_4 на праві приватної власності належить наступне майно: земельна ділянка площею 0,0874 га, кадастровий номер 052068100:02:005:0687 по АДРЕСА_1 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №254892 від 05 травня 2008 року та житловий будинок за цією ж адресою на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 25 жовтня 2011 року; на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданого ТСЦ0541 автомобіль марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , та інше майно.

Вказане майно набуто ОСОБА_4 власною працею, силами і виключно за особисті кошти. Після розірвання в 2012 році шлюбу та поділу майна з колишньою дружиною ОСОБА_5 ОСОБА_4 після емоційно важкого для нього судового процесу постійно наголошував, що не має наміру повторно одружуватися, створювати сім`ю та взагалі мати тісні і сталі стосунки з жінками. Саме тому, з 2012 року він одруженим не був, не проживав постійно та не перебував з жодною жінкою у відносинах, притаманних шлюбним, не мав дітей із жодною із жінок. В період з 2012 по 2022 роки ОСОБА_4 , будучи дорослим неодруженим чоловіком періодично підтримував дружні та приятельські відносини із жінками, а деяким дозволяв тимчасово проживати у його будинку, однак, характер таких відносин в жодному із випадків не відносився та не був притаманним шлюбним. Однією із таких жінок була ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. На момент смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , як особа, що мала доступ до будинку, ключів та документів виданих на ім`я ОСОБА_4 , залишилася користуватися будинком та на вимогу ОСОБА_3 відмовляється добровільно звільнити таке житло, повернути ключі та документи на нерухоме і рухоме майно, виданих на ім`я ОСОБА_4 . Єдиною спадкоємицею другої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його рідна сестра ОСОБА_3 . Від спадщини ОСОБА_3 не відмовлялася та в порядку ст. 1268 ЦК України прийняла спадкове майно, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса Лукашенка В.Б., яким заведено спадкову справу №12/2023 (номер у спадковому реєстрі 70230236).

Таким чином, вважає, що її права на спадкове майно після смерті брата, порушуються, являючись єдиним спадкоємцем після смерті брата, не надавала ОСОБА_1 дозволу на її перебування або проживання у житловому будинку, користуватися рухомим та нерухомим майном. У ОСОБА_1 відсутні будь-які правові підстави на її перебування у вказаному будинку, користуватися ним та земельною ділянкою, автомобілем та іншим майном, що входить до складу спадщини.

З огляду на викладене ОСОБА_3 просила суд усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою, що розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 .. Зобов`язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 ключі від будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , ключі від автомобіля марки «Skoda Octavia», д.н.з. НОМЕР_1 , та оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме та рухоме майно, які видані на ім`я ОСОБА_4 . Вирішити питання щодо стягнення судових витрат.

УхвалоюВінницького районного суду Вінницької області від 07 червня 2023 року об`єднано зустрічний позов ОСОБА_3 з первісним позовом ОСОБА_1 в одне провадження.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ спільного майна подружжя відмовлено.

В задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Скасовано забезпечення позову у вигляді арешту житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 ; автомобіля марки «Skoda Octavia», сірого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , 2010 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , державний номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 , що застосований ухвалю Вінницького районного суду Вінницької області від 20 червня 2023 року.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає його в частині відмови в задоволені первісного позову незаконним, необґрунтованим, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, неправильно застосовано норми матеріального права. Просила скасувати рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2024 року в частині відмови ОСОБА_1 в задоволені її позову та ухвалити нове про задоволення первісного позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 не доведено достатніми доказами наявність між нею та ОСОБА_4 відносин, що притаманні подружжю. В результаті чого безпідставно відмовлено за недоведеністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з лютого 2012 року по грудень 2022 року.

Також, апеляційну скаргу на рішення суду подав представник ОСОБА_3 адвокат Голівський В.В., оскільки вважає його в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 недостатньо обґрунтованими та незаконними, судом першої інстанції недотримано норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просив рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2024 року в частині відмови в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити дії скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення зустрічного позову. В іншій частині просить рішення суду залишити без змін.

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що спадкові права позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 не порушенні. Від спадщини ОСОБА_3 не відмовлялась та в порядку, визначеному ст.1268 ЦК України прийняла усе спадкове майно подавши заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса. На момент смерті ОСОБА_4 , відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 як особа, що мала доступ до майна, документів виданих на ім`я ОСОБА_4 , без будь-яких правових підстав почала проживати у будинку та користуватися ним. Зокрема, на вимогу ОСОБА_3 , ОСОБА_1 відмовляється добровільно звільнити житло, повернути ключі та документи, в тому числі правовстановлюючі на нерухове та рухоме майно виданих на ім`я померлого ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представник ОСОБА_3 адвокат Голівський В.В. просив її апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду в частині вирішення первісного позову без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Найчук О.Є. просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_3 адвоката Голівського В.В.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, заслухавши осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, прийшла до наступних висновків.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення частково не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 15 червня 1993 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_6 ; 19 квітня 1994 року прописана в АДРЕСА_2 ; 08 серпня 2005 року знята з реєстрації; 10 серпня 2005 року зареєстрована в АДРЕСА_2 ; 13 січня 2021 року знята з реєстрації; 13 січня 2021 року зареєстрована в АДРЕСА_3 (т.1 а.с.9-10).

Згідно копії рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 09 червня 2011 року (т.1 а.с.112) розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .. Рішення суду набуло чинності 21 червня 2011 року.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.12).

Згідно копії довідки №8099 від 07 лютого 2023 року Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований в АДРЕСА_1 , 30 грудня 2022 року знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.13).

Згідно акту, що складений ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 06 лютого 2023 року, вказані особи підтверджують факт того, що ОСОБА_1 фактично проживає з 2012 року по АДРЕСА_1 . За вказаною адресою ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , вели спільне господарство (вводила будинок в експлуатацію, обробляла земельну ділянку).

Згідно довідки ТОВ «Барлінек-Інвест» вих. №21 від 31 січня 2023 року на підставі наданої працівником ОСОБА_1 інформації щодо місця проживання в особовій справі з 2012 року зазначена адреса: АДРЕСА_1 .

З копії листка непрацездатності серії АВШ №981896 від 18 грудня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 , яка працює на ТОВ «Барлінек Інвест» перебувала на амбулаторному лікуванні та 18 грудня 2022 року була звільнена від роботи.

Згідно довідки ТОВ «Барлінек-Інвест» №34 від 24 березня 2023 року ОСОБА_1 працювала в ТОВ «Барлінек-Інвест» в період з 05 вересня 2007 року по 14 січня 2020 року, з 24 січня 2020 року по 13лютого 2020 року, з 19 липня 2020 року по теперішній час. За період з 01 січня 2012 року по 31 грудня 2022 року заробітна плата становила: у 2012 35182,76 грн; 2013 35445,68 грн, 2014 40912,92 грн, 2015 65325,41 грн, 2017 101410,70 грн, 2018 120485,50 грн, 2019 117772,50 грн, 2020 14332,15 грн, 2022 74611,17 грн.

Відповідно до копій медичних документів (аналізи) від 26 липня 2012 року та від 27 липня 2012 року виданих на ім`я ОСОБА_1 , її адреса зазначена як АДРЕСА_2 (т.1 а.с.32, 33).

Відповідно до копії договору купівлі-продажу транспортного засобу 30541/2022/3253970 від 04 липня 2022 року ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_11 автомобіль марки «Skoda Octavia», сірого кольору. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_4 є власником автомобіля марки «Skoda Octavia», сірого кольору, 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с.34, 35).

Відповідно до консультаційного висновку №ІК-3 від 06 березня 2023 року середня ринкова вартість автомобіля марки «Skoda Octavia», 2010 року випуску, станом на 06 березня 2023 року становить 282 680 грн.

Згідно копії рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2012 року (справа №0203/621/2012) поділено майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Виділено ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 ; виділено ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1 ; поділено між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,2474 га, яка розташована в АДРЕСА_1 цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Рішення суду набуло чинності 05 березня 2012 року (т.1 а.с.42 43).

З копії Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯО №561443, вбачається, що ОСОБА_4 , на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2012 року у справі №0203/621/2012, є власником земельної ділянки площею 0,0874 га, кадастровий номер :02:005:0687.

Право власності ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку зареєстровано в Державному земельному кадастрі про земельну ділянку 29 грудня 2012 року.

Згідно копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 , який виготовлено 03 листопада 2008 року, власником вказаний ОСОБА_4 ..

З копії договору №5976 про приєднання до електричних мереж від 03 вересня 2014 року, між ПАТ «Вінницяобленерго» та ОСОБА_4 було укладено даний договір на приєднання житлового будинку по АДРЕСА_1 до електричних мереж ПАТ «Вінницяобленерго».

Згідно копії робочого проєкту внутрішніх мереж житлового будинку по АДРЕСА_1 від 2015 та робочого проекту газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 від 2012, замовником яких вказаний ОСОБА_4 .

З копій гарантійного талону, договору №1555 від 08 жовтня 2012 року та товарного чеку від 08 жовтня 2012 року вбачається, що ОСОБА_4 було придбано газовий котел, який представниками продавця було доставлено та встановлено в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до копії довідки КП «ВООБТІ» №15 від 27 лютого 2023 року згідно матеріалів інвентаризаційної/реєстраційної справи №3171, станом на 31 грудня 2012 року, право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , 15 листопада 2011 року зареєстровано в цілому КП «ВООБТІ» за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Вінницько-Хутірської сільської ради 25 жовтня 2011 року згідно рішення №248 від 30 вересня 2011 року.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 від 02 травня 2023 року, ОСОБА_4 на праві власності належить: земельна ділянка з кадастровим номером :02:005:0687, площею 0,0874 га, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 2,7958 га, кадастровий номер :05:000:0073, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського призначення на території Щасливської сільської ради Липовецького району Вінницької області; житловий будинок в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.90 94).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 від 01 травня 2023 року, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_4 (т.1 а.с.88 89).

З копії паспорта та витягу з реєстру територіальної громади вбачається, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає в с. Куманівка Хмільницького району Вінницької області.

Відповідно до копії Договору-замовлення на поховання померлого ОСОБА_4 замовником послуг з поховання вказана ОСОБА_3 (т.1 а.с.186).

Згідно копій довідок спеціалізованого кафе «Поминальне» ОСОБА_1 17 грудня 2023 року, 20 грудня 2022 року та 25 січня 2023 року було зроблено замовлення на організацію та проведення поминальних обідів по смерті ОСОБА_4 (т.3 а.с.74а, 74б).

Згідно довідки ТОВ «Барлінек-Інвест» №1096 від 20 жовтня 2023 року на рахунок ОСОБА_3 ТОВ «Барлінек-Інвест» було перераховано заробітну плату ОСОБА_4 , лікарняні, а також допомогу на поховання ОСОБА_4 відповідно до платіжного доручення №70553 від 12 червня 2023 року (т.2 а.с.88 93).

Відповідно до копії наказу №6-з від 17 січня 2023 року ТОВ «Барлінек-Інвест» призначено допомогу на поховання застрахованої особи ОСОБА_4 . родичу ОСОБА_3 (т.2 а.с.94).

З копії особової справи №4337 працівника ТОВ «Барлінек-Інвест» ОСОБА_4 вбачається, що наказом №З/К-001618 від 20 жовтня 2014 року ОСОБА_4 прийнятий на роботу до ТОВ «Барлінек-Інвест». Наказом №З/К-0000022 від 02 січня 2023 року припинено трудовий договір із ОСОБА_4 у зв`язку із його смертю.

В матеріалах справи містяться копії особових справ працівника ТОВ «Барлінек Інвест» ОСОБА_1 №267, №8536, №6992 (т.2 а.с.108 141).

В особовій справі №8535 в заяві від 14 липня 2022 року про прийняття на роботу ОСОБА_12 вказала, що проживає в АДРЕСА_1 , а в картці попереднього медичного огляду місце проживання її вказано як АДРЕСА_5 (особова справа №8535).

В особовій справі №6992, в заяві про прийняття на роботу від 21 січня 2020 року, адреса проживання ОСОБА_1 вказана як АДРЕСА_6 . Також в даній особовій справі міститься резюме ОСОБА_1 , де вказано, що вона проживає в АДРЕСА_1 , а зареєстрована в АДРЕСА_6 , сімейний стан не заміжня, має дочку 1989 року народження та сина 1991 року народження.

Також в матеріалах справи наявні витяги з журналу реєстрації наказів про надання відпусток ОСОБА_1 , копії наказів про надання відпустки ОСОБА_1 за період з 2008 року по 2023 рік та витяги з журналу реєстрації наказів про надання відпусток ОСОБА_4 , копії наказів про надання відпустки ОСОБА_4 за період з 2015 року по 2022 рік.

Відповідно до копії спадкової справи №13/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що заведена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., ОСОБА_1 07 лютого 2023 року подала нотаріусу заяву, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , спадщину після його смерті вона приймає. 15 лютого 2023 року ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_4 , спадщину після його смерті вона приймає (т.3 а.с.42 65).

Відмовляючи в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що останньою не доведено достатніми доказами наявність між нею та померлим ОСОБА_4 відносин, притаманних подружжю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з лютого 2012 року по грудень 2022 року. Крім того, оскільки позовні вимоги про поділ майна, визнання права власності на 1/2 частку будинку та автомобіля є похідними від позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тому вони також не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Сам по собі факт перебування у близьких стосунках не може свідчити про те, що особи проживали в зазначений період однією сім`єю, а придбане однією із них майно є спільною сумісною власністю, оскільки позивачу необхідно надати докази ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, виконання взаємних прав та обов`язків.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин, притаманних подружжю.

Згідно із частиною четвертою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог про визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спірного будинку та автомобіля та визнання за нею право власності на 1/2 частку спірного майна, не надала доказів, з яких можливо було б встановити факт витрат на ремонт, утримання будинку, придбання посуду, меблів, техніки, а також придбання за спільні кошти рухомого майна (автомобіля марки «Skoda Octavia»).

Слід також зазначити, що сам факт того, що ОСОБА_1 зазначала адресу проживання АДРЕСА_1 , без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 2012 року склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю.

Крім того, суд першої інстанції вірно встановив, що із витребуваних з місця роботи, особових справ ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_4 вбачається, що ні ОСОБА_1 ні ОСОБА_4 за увесь час роботи на вказаному підприємстві у жодному із поданих документів, заяв, характеристик, резюме не зазначають один про одного як подружжя, або як про члена сім`ї, проживання у цивільному шлюбі, тощо. Крім того, у вказаних особових справах містяться відомості про різні адреси проживання.

Показання свідків, отримані під час судового розгляду, та вірно оцінені судом першої інстанції в порядку статті 89 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що подані позивачкою за первісним позовом ОСОБА_1 докази достовірно не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявності спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя з померлим ОСОБА_4 .

За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України, вважати майно таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як таким, що проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який правильно застосував норми матеріального права, надав належну оцінку правовим підставам заявленого первісного позову та зібраним у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності, відповідно до яких позивачка зобов`язана була довести обставини, на які посилалася на підтвердження позову, у зв`язку із чим дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність факту спільного проживання однією сім`єю позивачки та померлого ОСОБА_4 без реєстрації шлюбу та набуття сторонами у спірний період у власність майна внаслідок спільної праці або за спільні кошти.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору в частині відмови в задоволенні первісного позову, а тому підстави для його скасування в цій частині відсутні.

Щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 .

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що остання зверталася до нотаріуса та їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дій видачі свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності, в тому числі й через відсутність правовстановлюючих документів.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, виходячи з наступного.

Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном з використанням способів, визначених главою 29 ЦК України.

Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду від 22 березня 2023 року в справі № 463/6829/21-ц (провадження № 61-12264св22), від 09 серпня 2023 року в справі №522/3467/19 (провадження №61-6504св23).

Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

15 лютого 2023 року ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її брат ОСОБА_4 , спадщину після його смерті вона приймає.

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку прийняла спадщину, і вона має право користування спірним майном (житловим будинком та автомобілем), а відтак, дії відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 щодо перешкоджання у володінні та користуванні спадковим майном порушують права ОСОБА_3 .

За таких обставин та з врахуванням вищезазначених правових висновків, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні зустрічного позову підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 в повному обсязі.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення, поділ спільного майна подружжя залишити без змін.

Щодо розподілу судового збору та витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У ч. 3 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Відповідно до п.4.1 договору про надання правової допомоги адвокатом від 01 травня 2023 року укладеного між адвокатом Голівським В.В. та ОСОБА_3 , за надання правової допомоги клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар в розмірі 5000 грн, що є фіксованим гонораром і сплачується клієнтом протягом трьох днів з моменту підписання договору.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг) на виконання договору про надання правової допомоги від 01 травня 2023 року б/н, станом на 08 травня 2023 року адвокатом затрачено всього 13 год.

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №08/05/23 від 08 травня 2023 року ОСОБА_3 на підставі договору про надання правничої допомоги від 01 травня 2023 року, сплатила 5000 грн.

Таким чином, наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Згідно з ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_3 адвоката Голівського В.В., то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання зустрічної позовної заяви в розмірі 2147,20 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3220,80 грн, а всього 5368 грн.

Керуючись ст. ст.141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Голівського Вадима Валерійовича задовольнити.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 30 травня 2024 рокув частині в відмови в задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити дії - скасувати та ухвалити нове рішення.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні спадковим майном, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами і земельною ділянкою, що розташовані по АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 передати ОСОБА_3 ключі від будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться по АДРЕСА_1 , ключі від автомобіля марки «Skoda Octavia», 2010 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , та оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме та рухоме майно, які видані на ім`я ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 5368 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2024 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Ковальчук О.В.

Оніщук В.В.