Справа № 204/6125/24
Провадження № 2-п/204/26/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

за участю секретаря Савченко С.С.,

за участю представника позивача адвоката Хандусенко І.О.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 11 липня 2024 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

12 серпня 2024 року до Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 11 липня 2024 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якій заявник просить суд:

-скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська по справі №204/6125/24, яким шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 14 квітня 2023 року Посольством України в Португальській Республіці за актовим записом №4 розірвано, у зв`язку з нововиявленими обставинами,

-закрити провадження у справі № 204/6125/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що після ухвалення вищезазначеного рішення суду та до набрання ним чинності, а саме 22 липня 2024 року, їй стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомі під час розгляду цієї справи. Так, на момент пред`явлення позову про розірвання шлюбу між позивачкою та відповідачем виявилося, що позивачка була та є вагітною, передбачена дата пологів 28.01.2025 року. Позивачка також зазначає, що протягом останніх декількох неділь, після того, як вона та відповідач дізналися, що у них буде дитина, стосунки між ними покращилися, з`явилося взаєморозуміння і взаємоповага та перестали сваритися. Відповідач повернувся до позивачки й останні почали жити спільними інтересами, та із нетерпінням чекають на народження їхньої дитини. Сім`я фактично розпочала нове життя, й останні вирішили розпочати все заново, та не розривати шлюбні відносини. Позивачка зазначає, що вона орієнтовно завагітніла від відповідача на початку травня 2024 року, й на час подачі позову про розірвання шлюбу, а саме 20 червня 2024 року, вже була вагітною. З огляду на те, що факт вагітності позивачки на час звернення із таким позовом про розірвання шлюбу, на день ухвалення рішення судом і на час розгляд справи у суді є доведеним та підтверджується відповідною довідкою, а ч.2 ст. 110 СК України визначає, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, позивач просить суд скасувати таке рішення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпроптеровська від 16 вересня 2024 року відкрито провадження за нововиявленими обставинами або виключними обставинами по заяві ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 11 липня 2024 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу; справу призначено до розгляду.

Представник заявника адвокат Хандусенко І.О. у судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився. 14 серпня 2024 року на електронну пошту суду ОСОБА_2 надіслав відзив на заяву про перегляд рішення у якому зазначив, що не заперечує проти задоволення такої заяви. Окремо зазначив, що на час розгляду справи про розірвання шлюбу, сторони не знали про вагітність ОСОБА_1 , а наразі відповідач має намір побудувати щасливу сім`ю для їх спільної майбутньої дитини та знову розпочати проживати однією сім`єю за межами України.

Частинами першою, другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

За змістом наведених норм права необхідними умовами визнання обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, нововиявленими є те, що зазначені обставини є істотними та існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» від 30.03.2012 № 4 передбачено, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Згідно із п.4 вказаної Постанови, вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів). Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Пункт 7 даної Постанови визначає, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові № 766/14447/18 (провадження № 61-2953ск20) від 10.04.2020 року.

Так, заявник ОСОБА_1 , порушивши питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, у заяві про перегляд рішення суду вказує на те, що на час подачі позову про розірвання шлюбу була вже вагітною, надаючи в підтвердження медичну довідку в перекладі з португальської на українську мову у якій зазначено, що ОСОБА_4 , передбачувана дата пологів 28.01.2025 року (а.с.50-51).

Відповідно до частини першої ст.12, частини першої ст.20 ЦК України, частини четвертої ст.12 ЦПК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини слід брати до уваги те, що реалізуючи пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року, (Judgementof ECHR of 16 December 1992 DeGeouffredelaPradelle v. France // SeriesA N 253- В).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним, з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства («Golder проти Сполученого Королівства», «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Листом Верховного Суду України від 25 січня 2006 року № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Тобто, узагальнюючи вищевикладене, слід зазначати, що сторони по справі, з однієї сторони відповідач - не позбавлений був можливості з дати подання позову до моменту винесення рішення суду подати до суду заяву чи клопотання про надання строку на примирення, а з іншої сторони позивачка по справі не позбавлена була права подати до суду заяву про відмову від позову або в іншому випадку залишення такого позову без розгляду, у зв`язку з примиренням сторін. Окрім цього, суд зазначає, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини, в їх системному зв`язку, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, що в даному випадку ані позивачем ані відповідачем здійснено не було.

Вказане узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, що викладена в рішенні по справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03), в частині того, що «…сторони в розумінні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatismutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява № 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 року, та «Трух проти України», заява № 50966/99 від 14.10.2003 року).

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинам, оскільки вказані заявником обставини не є нововиявленими, у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст.13,161,423,424,429 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення від 11 липня 2024 року за нововиявленими обставинами у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 11.07.2024 в цивільній справі №204/6125/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити в силі.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Дата складення повного судового рішення 17.10.2024 року.

Суддя Н.В. Токар