Справа №766/3178/20 н/п 2/766/8037/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря Савицького В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Брушко Інни Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернулася в суд з позовом до відповідача про припинення права на частку у спільному майні, посилаючись на те, що позивач є власником 5/8 частин житлового будинку з відповідною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 409 кв.м. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 12.11.2019 року розподіл житлового будинку АДРЕСА_2 в частках 3/8 та 5/8 у відповідності до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.3.2-2- 2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» не надається за можливе по наступним причинам: Співвласнику з часткою 3/8 причитаються приміщення площею 25,5 м2, що менше 30 м2; Дані інженерно-геологічних і гідрогеологічних вишукувань відсутні; Висновок про технічний стан несучих конструкцій за матеріалами обстежень відсутній; Відсутня можливість відокремлення ізольованих приміщень від іншого (інших) співвласників , з окремим виходом, окремими системами життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто окремого об`єкту нерухомого майна (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-286цс15)». «Ринкова вартість спадкової частини садиби АДРЕСА_1 , у шдповідності до звернення від 04 листопада 2019 року, станом на листопад 2019 року становить 332270 гривень. Ринкова вартість 3/8 частин спадкової частини садиби АДРЕСА_1 , у відповідності до звернення від 04 листопада 2019 року, станом на листопад 2019 року становить 124601 гривень. Ринкова вартість 5/8 частин спадкової частини садиби АДРЕСА_1 , у відповідності до звернення від 04 листопада 2019 року, станом на листопад 2019 року становить 207669 гривень». Тобто з вищезазначеного вбачається, що в наявності є обставини, яких вже достатньо для припинення права особи на частку у спільному майні. Відповідач не займається утриманням свого майна, не проводить за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, не утримує в порядку прибудинкову територію, також не несе витрати по сплаті всіх комунальних послуг, а натомість позивач не має бажання в подальшому здійснювати всі наведені вище дії стосовно житлового будинку, право на яке має і відповідач, що робить неможливим спільне володіння та користування майном. У зв`язку із чим просить припинити право власності ОСОБА_2 на 3/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; присудити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за належні їй 3/8 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 124 601 грн. (сто двадцять чотири тисячі шістсот одна гривня нуль копіє депозитного рахунку Херсонського міського суду Херсонської області та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16 березня 2020 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку загальтного позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 29 вересня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2024 року справу №766/3178/20 передано судді Кузьміній О.І.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заяв, клопотань на адресу суду не надходило.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Годованним О.В., згідно якого ОСОБА_1 є спадкоємицею майна ОСОБА_4 . Спадкове майно складається з 1/4 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6242566 від 18.01.2005р. ОСОБА_1 є власником 1/4 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Годованним О.В., ОСОБА_1 є спадкоємицею майна ОСОБА_5 . Спадкове майно складається з 3/8 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6242446 від 18.01.2005р. ОСОБА_1 є власником 3/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Власником інших 3/8 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.12.2004 року посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори Годованним О.В.,є спадкоємицею майна ОСОБА_5 . Спадкове майно складається з 3/8 частин житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6242791 від 18.01.2005р. ОСОБА_2 є власником 3/8 часток житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справи №80 від 12.11.2019 року розподіл житлового будинку АДРЕСА_2 в частках 3/8 та 5/8 у відповідності до вимог ДБН В.2.2-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.3.2-2- 2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» не надається за можливе по наступним причинам:

Співвласнику з часткою 3/8 причитаються приміщення площею 25,5 м2, що менше 30 м2; Дані інженерно-геологічних і гідрогеологічних вишукувань відсутні;

Висновок про технічний стан несучих конструкцій за матеріалами обстежень відсутній;

Відсутня можливість відокремлення ізольованих приміщень від іншого (інших) співвласників, з окремим виходом, окремими системами життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто окремого об`єкту нерухомого майна (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-286цс15)».

Ринкова вартість спадкової частини садиби АДРЕСА_1 , у шдповідності до звернення від 04 листопада 2019 року, станом на листопад 2019 року становить 332270 гривень.

Ринкова вартість 3/8 частин спадкової частини садиби АДРЕСА_1 , у відповідності до звернення від 04 листопада 2019 року, станом на листопад 2019 року становить 124601 гривень. Ринкова вартість 5/8 частин спадкової частини садиби АДРЕСА_1 , у відповідності до звернення від 04 листопада 2019 року, станом на листопад 2019 року становить 207669 гривень.

Позивачем внесена на депозитний рахунок суду грошові кошти вартості частки відповідача у розмірі 124601,00 грн, що підтверджується квитанцією №32078283 від 28.04.2021 року.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном, визначено у ст. 317 ЦК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, що, по суті, є правом двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам`яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника, визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави.

За ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Аналіз чинного законодавства дає змогу дійти висновку, що законодавство захищає право власності осіб на їх майно в тому числі і право власності особи на частку у спільному майні від будь-яких посягань на нього та встановлює принцип недоторканності такого майна. Стаття 365 ЦК України передбачає випадки припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Однак підстави такого припинення є чітко визначені у вказаній статті, мають сурово враховуватись судом при розгляді такої категорії справ, а їх перелік розширенню не підлягає.

Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободта усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року в справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.11.2021 в справі № 754/16751/18 (провадження № 61-10039св21) зроблено висновок, що: «аналіз положень статті 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених пунктами 1-3 частини першої цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та технічних характеристик об`єкта, який є спільним майном. […] Правова норма, закріплена пунктом 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Приписи пункту 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України(«таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї») перш за все спрямовані на регулювання майнових відносин, учасниками яких є співвласники - фізичні особи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) вказано, що «право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (ч. 1 ст. 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (ч. 2 ст. 365 ЦК України)».

Раніше аналогічні висновки були зроблені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18), відповідно до якої «відсутність конструкції («за наявності одночасно») вст. 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Таким чином, у справі для припинення права на частку у спільному майні на підставі позову іншого співвласника необхідно встановити наявність хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3ч.1ст.365 ЦК України, тобто чи є відповідна частка незначною і не може бути виділена в натурі, або річ неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Так, позивач у своїх позовних вимогах зазначає, що вказаний житловий будинок є нероздільний, а припинення права власності на 3/8 частини вказаного будинку для відповідача істотної шкоди не завдасть.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Виходячи з положень ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Згідно з ч. 1, 5-7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В матеріалах справи наявні докази, які підтверджують, як площу спірного житлового будинку, так і право власності за кожним із його співвласників.

Позивач стверджує про неможливість спільного з відповідачем володіння і користування майном та що припинення права відповідача на частку спірного майна не завдасть їй істотної шкоди, оскільки вона у спірному житловому будинку не проживає, не утримує його та прибудинкову територію.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що позивач мала довести належним чином обставини, якими вона обґрунтовувала позов щодо неможливості спільного володіння і користування майном з відповідачем, однак жодного доказу щодо цього надано не було.

Позивач не довела, що існують обставини, які перешкоджають чи значною мірою ускладнюють її спільне володіння і користування з відповідачем спірним майном.

Доказів перешкоджання відповідачем користуватись своєю часткою у спільному майні суду також не надано.

Підтверджені в суді обставини щодо тривалого не проживання відповідача у спірному будинку, суд оцінює з урахуванням усіх обставин справи та вважає що зазначені обставини не вказують на неможливість для сторін спільно володіти і користуватися цим майном.

Посилання позивача, що відповідач не несе будь-яких витрат на утримання майна, не є підставою для припинення її права власності на 3/8 частини у спірному майні. Питання щодо відшкодування витрат на утримання спільного майна може бути вирішено у спосіб, передбачений ЦК України.

За таких обставин суд вважає, що надані докази не підтверджують наявність підстав, визначених в п.3 ч.1 ст.365 ЦК України, а саме неможливість спільного володіння та користування.

Крім того, позивач стверджує, що припинення права відповідача на частку спірного майна не завдасть їй істотної шкоди, оскільки вона у спірному житловому будинку не проживає, не утримує її. При цьому, позивач жодних належних і допустимих доказів наявності у власності відповідача іншого житла суду не надала. Жодний інший доказ не вказує на те, що припинення її права власності не завдасть їй істотної шкоди.

Правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

Позивач, на яку відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України покладений обов`язок довести суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, не довела наявність умов, передбачених ч.1 ст. 365 ЦПК України, зокрема не доведела відсутність істотної шкоди інтересам відповідача за умови припинення її права на частки у спільному майні не довела, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Дослідивши надані суду письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду судом не встановлено та не доведено позивачем умов, передбачених п.п. 3,4 ч. 1 ст. 365 ЦК України, за наявності яких можливе примусове припинення у відповідача - співвласника права на частку у спільній власності.

Посилання позивача на те, що розміри частки відповідачів є незначними, не може бути достатньою підставою для припинення права власності відповідачів на зазначену частку, оскільки у разі задоволення позову буде порушено принцип рівності прав співвласників, а правовий режим спільної часткової власності враховує інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Як вбачається судом із матеріалів справи, позивач, на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України внесла на депозитний рахунок суду вартість частки майна відповідача.

Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, вказана сума підлягає поверненню позивачу.

Так як у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю, суд, керуючись нормами ст. 141 ЦПК України, покладає всі судові витрати, пов`язані з розглядом даної справи на позивача.

Керуючись ст.ст. 76, 80, 81, 317, 319, 321, 346, 356, 358, 365ЦК України, ст. ст.2, 4, 7, 9, 10, 76-81, 137, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, , суд

у х в а л и в:

В задоволенні позову адвоката Брушко Інни Ігорівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні відмовити.

Повернути ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) , внесені кошти на депозитний рахунок Херсонського міського суду Херсонської області в сумі 124 601,00 грн. (сто двадцять чотири тисячі шістсот одна гривень 00 копійок), відповідно до квитанції №32078283 від 28.04.2021 року, отримувач - ДКСУ м. Київ, код отримувача 26283946, Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна