КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А[1]

30 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Немировської О.В.

суддів Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

перевіривши виконання вимог статті 356 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року,

встановив:

рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року первісний позов було задоволено, визнано спірну квартиру об`єктом спільної сумісної власності та визнано за позивачем право власності на її частину, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року було вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням та додатковим рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 25 квітня 2024 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 травня 2024 року апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю її форми та змісту вимогам ст.356 ЦПК України та для сплати судового збору.

10 червня 2024 року до суду надійшла нова редакція апеляційної скарги разом із доказами сплати судового збору. При цьому апеляційна скарга була підписана адвокатом Дьомушкіною І.В.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо апеляційна скарга подана представником і ці документи раніше не подавалися.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Положеннями ч. 4 ст. 62 ЦПК України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

На підтвердження повноважень Дьомушкіної І.В. представляти інтереси скаржника було надано копію ордеру на надання правничої допомоги ОСОБА_4 , яка не є учасником справи.

Крім у того, у новій редакції апеляційної скарги було вказано, що вона подається на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року, однак прохальна частина скарги вимог щодо скасування додаткового рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року не містить.

За таких обставин ОСОБА_2 було продовжено термін для усунення недоліків ухвалою Київського апеляційного суду від 17 червня 2024 року.

10 липня 2024 року на електронну адресу суду надійшла ще одна редакція апеляційної скарги, яка не була підписана електронним підписом ОСОБА_2 , а тому не може вважатись належним чином поданою новою редакцією апеляційної скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «DeGeouffredelaPradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

Верховний Суд в постанові від 05 серпня 2020 року у справі №177/1163/16-ц вказав на те, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

В даному випадку, хоча форма і зміст апеляційної скарги, поданої 25 квітня 2024 року представником ОСОБА_2 - ОСОБА_3 не в повному обсязі відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України з урахуванням вимог ст. 374 ЦПК України, однак вона подана у строк, встановлений процесуальним законом, та оплачена судовим збором.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що повернення апеляційної скарги за встановлених обставин було б проявом надмірного формалізму, а тому дійшов висновку про наявність підстав для відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 354, 355, 356, 359, 360, 361 ЦПК України

ухвалив:

відкрити апеляційне провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2024 року та додаткове рішення Обухівського районного суду Київської області від 11 квітня 2024 року.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслати учасникам справи і встановити їм строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити учасникам справи, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Суддя-доповідач

Судді

№ справи: 372/5276/23

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/11455/2024

Головуючий у суді першої інстанції: Висоцька Г.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.