УХВАЛА

22 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 369/1764/24

провадження № 61-14728 ск24

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грабар Микола Федорович, на постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Укртрансгаз» з позовом про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Постановою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

До Верховного Суду 30 жовтня 2024 року від імені ОСОБА_1 - адвокат Грабар М. Ф. подав касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року, у якій просив змінити її мотивувальну та резолютивну частину.

Дослідивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з урахуванням такого.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 лютого 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Залишаючи без руху позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України, оскільки позивачем не надано суду документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, зазначивши, що середній заробіток за час вимушеного прогулу не підпадає під категорію пільг при сплаті судового збору за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Вказав, що позивач ОСОБА_1 має сплатити судовий збір за вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу на загальних підставах, відповідно до зазначеної ціни позову.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу, оскільки станом на 27 березня 2024 року недоліки позовної заяви не усунуто.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції єпорушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви, виходив із того, що спір про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який виник у зв`язку з незаконним звільненням працівника, який був позбавлений можливості виконувати роботу не з власної вини, є трудовим спором, пов`язаним з недотриманням законодавства про працю та про оплату праці. За пред`явлення вимоги про стягнення середнього заробітку, передбаченого частиною другою статті 235 КЗпП України, позивачі звільняються від сплати судового збору в усіх інстанціях на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України « Про судовий збір», тому дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для повернення позову ОСОБА_1 .

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо передчасного висновку суду першої інстанції про повернення позовної заяви, оскільки середній заробіток по своїй правовій природі є заробітною платою, тому позивач звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 755/12623/19).

Доводи касаційної скарги щодо помилкових висновків, викладених в мотивувальній та резолютивній частині оскаржуваної постанови, а саме в мотивувальній частині повинно бути зазначено: «Відтак, підстави для повернення позовної заяви у суду першої інстанції були відсутні, вказані доводи апеляційної скарги є обгунтованими, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених статтею 185 ЦПК України», замість «Відтак, підстави для повернення позовної заяви у суду першої інстанції були відсутні, вказані доводи апеляційної скарги є обгунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про повернення заявнику позовної заяви з підстав, передбачених статтею 185 ЦПК України», а висновок апеляційного суду про те, що «Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила», вилучити із мотивувальної частини постанови апеляційного суду, а також в резолютивній частині повинно бути зазначено про задоволення апеляційної скарги, а не часткове задоволення апеляційної скарги, у зв`язку з чим необхідно змінити формулювання записане у постанові, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції тане впливають на законність і обґрунтованість судового рішення, а є незгодою заявника з його змістом та тлумачення норм процесуального права на свій розсуд.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку щодо незаконності і неправильності судового рішення.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування судом апеляційної інстанції положень частини першої статті 379 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Грабар Микола Федорович, на постанову Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Укртрансгаз» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, про поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара