Справа № 523/8324/24
Провадження №2/523/4110/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.

за участю секретаря Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, у місті Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» звернулось з позовом в якому просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 60 990,00грн.

В обґрунтування позовних вимог представником позивача зазначено, що 26.01.2022р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5441173 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022р. та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов кредитного договору відповідачка отримала грошові кошти у розмірі 20 000 гривень, зі сплатою стандартної процентної ставки, строком користування на 30 днів.

25.09.2023р. року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст України» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, у тому числі і за кредитним договором №5441173. Про відступлення права грошової вимоги відповідачку було повідомлено шляхом направлення повідомлення на електронну пошту останньої , яку вона зазначила при укладені кредитного договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою взятих на себе зобов`язань за кредитним договором у встановленому договором порядку та строки, заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає заборгованість в розмірі 20 000,00грн. - тіло кредиту, 40990,00грн. - нараховані проценти, а всього 60990,00грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідачки судові витрати, з яких 2422,40 грн. судовий збір та 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою судді 06.06.2024р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

В призначене судове засідання відповідач на з`явилась. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за її відсутності.

Крім того, відповідачка ОСОБА_1 направила до суду відзив на позовні вимоги, а згодом заяву в якій зазначила, що вона дійсно отримала кредит від ТОВ «Авентус Україна» в розмірі 20000,00грн. зі сплатою зниженої процентної ставки в розмірі 1,90%. Пред`явлені до неї позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Щодо вирішення питання про стягнення з неї правничої допомоги то відповідачка просить зменшити, посилаючись на те, що заявлений позивачем розмір не відповідає обсягу наданих послуг, дана справа відноситься до категорії спрощеної, не представляє складності, а відтак, на її думку, такі витрати є завищеними.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 26.01.2022р. між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачкою ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір №5441173 про надання споживчого кредиту. Зазначений кредитний договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 19-ОД від 05.01.2022р. та розміщених на їх сайті: https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно умов кредитного договору відповідач отримала грошові кошти у розмірі 20 000 гривень, зі сплатою стандартної процентної ставки 1,90 % на день, строком користування на 360 днів.

25.09.2023р. року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст України» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, у тому числі і за кредитним договором №5441173. Про відступлення права грошової вимоги відповідачку було повідомлено шляхом направлення повідомлення на електронну пошту останньої , яку вона зазначила при укладені кредитного договору.

За твердженням представника позивача, відповідач частково сплачувала заборгованість, розмір якої був спрямований на погашення заборгованості по процентам.

Водночас, станом на час укладання договору факторингу, згідно розрахунку, заборгованість відповідачки по кредитному договору №5441173 дорівнює 60990,00грн., з яких: 20 000,00грн. - тіло кредиту, 40990,00грн. - нараховані проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судом встановлено та підтверджено ОСОБА_1 факт неналежного виконання нею прийнятих на себе зобов`язань за кредитними договорами.

На підставі викладеного, з урахуванням визнання відповідачкою позовних вимог, яке не суперечить закону, не порушує права та охоронювані законом інтереси третіх осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Судові витрати.

Згідно ст.ст.141,142 ЦПК України в зв`язку з визнанням відповідачкою позовних вимог з неї слід стягнути на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору в розмірі 1211,20грн., інші 50 відсотків підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Відповідачка ОСОБА_1 направила до суду заперечення в яких просить зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката позивача посилаючись на те, що заявлена сума у розмірі 10000,00грн. є завищеною та необґрунтованою, з порушенням принципів розумності та обґрунтованості. Виходячи з викладеного, з урахуванням заяви відповідачки суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, які просить стягнути позивач у розмірі 10000,00 грн. є завищеними.

Як убачається з матеріалів справи представником позивача ТОВ «Фінансова компанія Фінтраст Україна» - адвокатом Городніщевою Є.О., на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги від 28.03.2024 №28/03-2024; звіт про надання правничої допомоги від 10.05.2024р. на суму 10000,00грн., рахунок на оплату наданих послуг від 10.05.2024р.

Так, за умовами договору, звіту та рахунку на оплату наданих послуг, адвокатом Городніщевою Є.О. надані наступні послуги:

збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором №5441173 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 на суму 3000,00грн. із розрахунку 1000,00грн. за одну годину витраченого часу;

складання позовної заяви в справі про стягнення заборгованості за кредитним договором №5441173 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 на суму 5000,00грн. із розрахунку 1000,00грн. за одну годину витраченого часу;

подання до Суворовського районного суду м. Одеси позовної заяви в інтересах клієнта на суму 2000,00грн. із розрахунку 1000,00грн. за одну годину витраченого часу.

Загальна сума наданих послуг з правничої допомоги склала 10000,00грн.

Отже, з урахуванням заперечень відповідачки, суд вважає, що по даній категорії цивільних справ існує усталена судова практика, а заявлений розмір на правничу допомогу на суму 10000,00грн. не можна визнати співмірним зі складністю заявлених позовних вимог та необхідного обсягу часу для вирішення такого спору. Так, адвокатом були оцінені дії щодо збору, аналіз доказів і документів, а також складання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на суму 8000,00грн. Суд вважає, що така сума, з урахуванням сталої судової практики по даній категорії справ є надмірною сумою, яка не може вважатися розумною. Більш того, аналіз наданого договору про надання правничої допомоги вказує на те, що адвокатом Городніщевою Є.О. вчиняються дії з надання юридичних послуг по ідентичним справам, що не вимагає від неї прикладання додаткових зусиль для додаткового обґрунтування аналогічних позовних вимог, а такі дії фактично зводяться до зміни у типових позовних заявах, пред`явлених до суду, відомостей про відповідачів, номерів договору, дати їх укладання, кредитних карт тощо. Тобто, фактично надані послуги зводяться до правильного редагування позовної заяви та клопотань, позиція по яким була сформована адвокатом по аналогічним справам раніше. Щодо надання послуг на суму 2000,00грн., які адвокат пов`язує із поданням позовної заяви до суду, на які вона витратила дві години, то такі дії слід віднести до дій технічного характеру, які фактично дублюються з діями з аналізу, підготовки та складанню позовної заяви.

Відтак, не можна вважати виправданим складання і подання до суду позовної заяви на суму 10000,00грн.

Беручи до уваги обсяг та час необхідний для виконання адвокатом, який надавав професійну правничу допомогу, робіт, що полягали у підготовці та поданні до суду позовної заяви, обсягу позовної, підготовки позовної заяви та її подання до суду, суд дійшов висновку про необхідність зменшення таких витрат до 1000,00 грн.

Витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. суд вважає співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та є пропорційними до предмета спору.

З огляду на викладене, виходячи з конкретних обставин справи та виконаної адвокатом роботи, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача понесених витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 60 990,00грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 1000,00грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна» судовий збір в розмірі 1211,20грн. Інший розмір судового збору у вигляді судового збору в сумі 1211,20грн. повернути позивачу з державного бюджету.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Фінтраст Україна», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Загородня, 15, оф.118/2.

Відповідач: ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 28 листопада 2024р.

Суддя