КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представника відповідача Кучерявого В.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Проаспет Крістіною Олегівною, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року та апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року і додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року АТ "Таскомбанк" звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ "Таскомбанк" кредитну заборгованість за заявою-договором 2506911-045 про надання споживчого кредиту від 12.11.2021, що в частині тіла кредиту, процентів та комісії станом на 19.02.2024 становить 264 208 грн. 61 коп., у тому числі: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) - 150 499 грн. 99 коп., заборгованість по процентам (в т.ч. прострочена) - 9,73 грн., заборгованість по комісії (в т.ч. простроченій) - 113 698 грн. 89 коп.;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ "Таскомбанк" понесені позивачем судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12.11.2021 між АТ "Таскомбанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2506911-045, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 267 526 грн. 70 коп. зі строком користування до 12.11.2024.

Відповідно до розділу 1 "Замовлення банківських послуг" Кредитного договору позичальник просив надати кредит в рамках кредитного продукту "Зручна готівка Максимум" на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: сума кредиту - 267 526 грн. 70 коп.; сума кредиту без комісії за надання кредиту: 267 526 грн. 70 коп.; комісія за надання кредиту: 0%, що складає 0,00 грн.; строк кредиту: 36 місяців; проценти за користування кредитом: 0,01 % річних; комісія за обслуговування кредиту: 2,5 % щомісячно.

При цьому, кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в Кредитному договорі, що підтверджується відповідною випискою.

Разом з тим, відповідач не виконав умови вищевказаного кредитного договору, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернув, у зв`язку з чим станом на 19.02.2024 заборгованість за Заявою-договором № 2506911-045 про надання кредиту від 12.11.2021 становить 264 208 грн. 61 коп., у тому числі: 150 499 грн. 99 коп. - заборгованість за тілом кредиту (у т.ч. прострочена); 9,73 грн. - заборгованість по процентам (у т.ч. прострочена); 113 698 грн. 89 коп. - заборгованість по комісії (у т.ч. прострочена).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11.09.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Таскомбанк" заборгованість за кредитним договором № 2506911-045 від 12.11.2021 станом на 19.02.2024 у розмірі 150 509 грн. 72 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Таскомбанк" судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.155-160).

Додатковим рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.09.2024 заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з АТ "Таскомбанк" на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з отриманням професійної правничої допомоги у розмірі 11 392 грн. 00 коп. В іншій частині заяви відмовлено (а.с.181-183).

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити у цій частині нове судове рішення про відмову у їх задоволенні.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач у повному обсязі повернув позивачу кредит та відсотки за користування ним, адже, враховуючи факт встановлення судом першої інстанції нікчемності умов п. 1.2 кредитного договору, грошові кошти, які були зараховані АТ "Таскомбанк" в рахунок оплати комісії за послуги з обслуговування кредиту у розмірі 73 569 грн. 87 коп. мають бути враховані як такі, що пішли на погашення тіла кредиту та відсотків. При цьому, зазначає, що суд першої інстанції не надав належної юридичної оцінки тому, що АТ "Таскомбанк", надіславши ОСОБА_1 лист від 02.05.2023 № 10297/48.2 про припинення ділових відносин, вчинило односторонній правочин, яким в односторонньому порядку розірвало правовідносини за заявою-договором про надання споживчого кредиту від 12.11.2021 за № 2506911-045, у зв`язку з чим зобов`язання за вказаним договором у відповідача припинилися (а.с.186-191).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, а також скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та відмовити представнику відповідача у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач підписанням кредитного договору та додатку 1, що містить детальний розпис складових загальної вартості кредиту та графік платежів, підтвердив, що ознайомлений з відомостями, у тому числі про розмір кредиту, відсоткову ставку, відповідно й усвідомлював необхідність сплати комісії в зазначеному розмірі. Тобто, щомісячна комісія за обслуговування кредиту передбачена кредитним договором, який підписано сторонами. Щодо незаконності додаткового рішення зазначає, що відповідачем не було надано належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги, у тому числі документів, які б підтверджували перерахунок коштів адвокату (а.с.199-204).

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість заперечив щодо задоволення апеляційної скарги позивача, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача, проте не повідомив про причини неявки.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю представника позивача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 12.11.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2506911-045, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 267 526,70 грн. строком користування 36 місяців.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 «Замовлення банківських послуг» Кредитного договору Позичальник просив надати кредит в рамках кредитного продукту «Зручна готівка Максимум» на умовах Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб: п. 1.2.2 Сума кредиту: 267 526,70 грн.; п. 1.2.4 Сума кредиту без комісії за надання кредиту: 267 526,70 грн.; п. 1.2.3 Комісія за надання кредиту: 0 %, що складає 0,00 грн.; п. 1.2.6 Строк кредиту: 36 місяців; п. 1.2.9 Проценти за користування кредитом: 0,01 % річних; п. 1.4. Комісія за обслуговування кредиту: 2,5 % щомісячно.

Відповідно до п. 1.11 розділу 1 Кредитного договору відповідач просив надати кредит шляхом виплати кредитних коштів в сумі, визначеній в п. 1.2.2 даного розділу, з оформленням такої виплати відповідно до законодавства України на власні потреби у сумі 267 526,70 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок № НОМЕР_1 в AT «ТАСКОМБАНК».

Відповідно до п. 1.12. Заяви-договору Позичальник доручає Банку перерахувати кредитні кошти для погашення заборгованості в АТ "ПУМБ", , згідно Заяви-договору № 301 від 27.11.2020 у сумі 142 863,62 грн. з поточного рахунку НОМЕР_2 в AT «ТАСКОМБАНК» на рахунок № НОМЕР_3 в АТ`ПУМБ.

Відповідно до п. 1.13. Заяви-договору Позичальник доручає Банку перерахувати кредитні кошти для погашення заборгованості в АТ`ПУМБ" , згідно Заяви-договору № 401 від 14.05.2021 у сумі 44 551,75 грн. з поточного рахунку НОМЕР_2 в АТ «ТАСКОМБАНК» на рахунок № НОМЕР_4 в АТ "ПУМБ.

Відповідно до п. 1.14. Заяви-договору Позичальник доручає Банку перерахувати кредитні кошти для погашення заборгованості в АТ`АЛЬФА БАНК", , згідно Заяви-договору № 501247540 від 19.03.2020 у сумі 80 111,33 грн. з поточного рахунку НОМЕР_2 в AT «ТАСКОМБАНК» на рахунок № НОМЕР_5 в АТ`АЛЬФА БАНК".

Відповідно до умов Кредитного договору відповідач акцептував публічну пропозицію AT «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті Банку: www.tascombank.com.ua, на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб і беззастережно приєднався до умов договору.

Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору, Відповідач підтверджує, що Банк надав в письмовій формі та в повному обсязі інформацію, згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про споживче кредитування»

Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору відповідач підтверджує, що на момент укладення Заяви - договору попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами та правилами надання споживчого кредиту в тому числі вартістю споживчого кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про загальну вартість споживчого кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та загальними втратами за споживчим кредитом, а також з будь-якою іншою інформацією, надання якої вимагає законодавство України, в тому числі інформацією, надання якої передбачено нормативними документами НБУ, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими цілком згодний.

Відповідно до п. 2.5 відповідач погоджується з тим, що зобов`язаний повертати кредит щомісячно у строки відповідно до графіку платежів, що містяться в Додатку № 1 до цієї Заяви-договору, що є її невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 3.1.1 Заяви-договору відповідач зобов`язався належним чином виконувати усі умови даного договору та взяті на себе зобов`язання.

Відповідно до п. 3.1.2. у строки обумовлені Заявою-договором, повернути Кредит, своєчасно сплачувати проценти за користування Кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов`язання.

Відповідно до п. 3.3.1 Банк має право вимагати від Позичальника належного виконання взятих на себе зобов`язань відповідно до Заяви-договору.

Відповідно до п. 3.3.2. При виникненні простроченої заборгованості за основною сумою боргу за Кредитом та/або процентами більше ніж на один місяць, а також в інших випадках, передбачених Заявою-договором, Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів та інших платежів, та стягнути заборгованість в примусовому порядку.

Відповідно до п. 5.3 Кредитного договору при несплаті заборгованості за Кредитом, за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом, а також сум комісій, у встановлений Договором термін, Банк нараховує, а Клієнт сплачує Банку штрафи: штраф 1 - у розмірі 300,00 грн. нараховується на сьомий день виходу на прострочку. Штраф нараховується стільки разів скільки Клієнт буде порушувати умови договору.

Відповідно до п. 5.5 Заяви-договору, сторони домовились, що при достроковому повному погашенні кредитної заборгованості, Клієнт сплачує банку проценти, за обслуговування кредитної заборгованості за фактичну кількість днів користування Кредитом у відповідному розрахунковому періоді, та комісію за обслуговування кредитної заборгованості за поточний розрахунковий період у повному обсязі.

Підписанням та поданням Заяви-договору, Позичальник підтвердив, що він попередньо ознайомлений та у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію, визначену ст. 9 Законом України «Про споживче кредитування».

Згідно з п. 5.15 Кредитного договору, Заява-договір набуває чинності з моменту її підписання Сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб зазначений у Кредитному договорі, що підтверджується випискою.

Згідно з розрахунком заборгованості та виписками станом на 19.02.2024 за відповідачем обліковується заборгованість за Заявою - договором № 2506911-045 про надання кредиту від 12.11.2021 у розмірі 264 208,61 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) - 150 499,99 грн.; заборгованість по процентам (в тому числі прострочена) - 9,73 грн.; заборгованість по комісії (в тому числі простроченій) - 113 698,89 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії у розмірі 113 698 грн. 89 коп., суд першої інстанції виходив з того, що положення п. 1.4 договору про надання споживчого кредиту № 2506911-045 від 12.11.2021 та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, 10.06.2017 набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

У разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що: «у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для стягнення з відповідача на його користь комісії посилався на те, щомісячна комісія за обслуговування кредиту передбачена кредитним договором, який підписано сторонами.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції, умовами кредитного договору не визначено переліку послуг, за які необхідно щомісячно сплачувати комісію, а АТ "Таскомбанк" не надано доказів, які свідчать про необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги, які надаються банком за умовами договору. Більше того, умовами договору встановлено відсутність супровідних/додаткових послуг.

Таким чином, оскільки з матеріалів справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту, суд першої інстанції, встановивши, що позивач не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, дійшов обґрунтованого висновку про те, що положення п. 1.4 договору про надання споживчого кредиту № 2506911-045 від 12.11.2021 та вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10.01.2024 у справі № 727/5461/23.

З вищенаведеного вбачається, що доводи позивача щодо незаконності оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за комісією у розміру 113 698 грн. 89 коп. не гуртуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення в цій частині.

Водночас, щодо висновків суду першої інстанції в частині наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по тілу кредиту (в т.ч. простроченої) у розмірі 150 499 грн. 99 коп. та заборгованості по процентам (в т.ч. простроченої) у розмірі 9,73 грн., слід зауважити наступне.

Так, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на розрахунок заборгованості за Заявою-договором та графік платежів з обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Згідно з наявним у матеріалах справи розрахунком заборгованості ОСОБА_1 було повернуто позивачу 286 246 грн. 12 коп., частину з яких - 73 569 грн. 87 коп. АТ "Таскомбанк" було зараховано як оплату комісії, обумовленої п. 1.2 договору.

При цьому, зі змісту платіжних інструкцій вбачається, що у призначенні платежу зазначається: "внесення коштів здійснюється на погашення заборгованості за кредитним договором № 2506911-045 від 12.11.2021".

Тобто, грошові кошти вносились на погашення заборгованості за кредитним договором без конкретизації її складових.

Також, як вбачається з долученого до матеріалів справи графіку платежів (додаток № 1 до заяви-договору про надання споживчого кредиту від 12.11.2021 № 2506911-04, розмір кредитних коштів (тіла кредиту), які підлягають поверненню, становить 267 526 грн. 70 коп., а розмір процентів за користування ними 41 грн. 21 коп.

Таким чином, враховуючи встановлення судом першої інстанції нікчемності п. 1.2 договору та враховуючи наданий АТ "Таскомбанк" графік платежів, загальний розмір коштів, які мали бути повернуті відповідачем становить 267 567 грн. 91 коп.

Тобто, оскільки в силу вище встановлених обставин справи зараховані банком в рахунок погашення заборгованості по комісії суми мають бути враховані при визначенні сум кредиту, у відповідача, який сплатив банку загалом 286 246 грн. 12 коп., відсутня заборгованість перед банком через її фактичне погашення.

За вказаних обставин, а також враховуючи факт встановлення нікчемності умов п. 1.2 договору, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та процентами у заявленому останнім розмірі є помилковим та таким, що спростовується матеріалами справи в їх сукупності.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом рішення в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що апеляційну скаргу відповідача задоволено у повному обсязі, а отже позивачу відмовлено у задоволенні позову повністю, то рішення суду також підлягає скасуванню й в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 028,00 судового збору і ці витрати не підлягають відшкодуванню позивачу.

Разом з цим, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги відповідача, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 755,80 грн. (а.с.193).

При цьому, також слід зазначити, що доводи позивача, про незаконність стягнення витрат за неоплачені послуги адвоката, як на підставу для скасування додаткового рішення, спростовуються положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України, якою встановлено можливість стягнення витрат, які сторона має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постанові від 28.09.2021 по справі № 160/12268/19 витрати на професійну допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

З вищенаведеного вбачається, що доводи позивача щодо незаконності оскаржуваного додаткового рішення також не гуртуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом додаткового рішення.

Відтак апеляційна скарга позивача на додаткове рішення також не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Проаспет Крістіною Олегівною, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року в частині задоволених позовних вимог Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 150 509 (сто п`ятдесят тисяч п`ятсот дев`ять) грн. 72 коп. та в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судового збору у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. - скасувати.

Ухвалити у цій частині нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 755 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 вересня 2024 року та додаткове рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2024 року - залишити без змін.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Степана Петлюри, 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів, з дня складання повного тексту, може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 13 грудня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова