справа №176/2061/24
провадження №2/176/1083/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

24 жовтня 2024 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Гусейнова К.А.,

з участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом де просить ухвалити судове рішення, яким встановити факт проживання її та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , з яким вона з 01 серпня 2004 року проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

На момент своєї смерті ОСОБА_4 мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Разом із покійним ОСОБА_4 за вказаною адресою був зареєстрований його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, проживала із померлим ОСОБА_4 на день його смерті тільки заявниця.

Відповідач, хоч і був зареєстрований з батьком за однією адресою, але з 2004 року і на час відкриття спадщини, постійно проживав окремо від спадкодавця ОСОБА_4 , спільне господарство із покійним не вів, похованням батька не займався, на його похорон не приїжджав.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 за життя на підставі Свідоцтва про право власності № НОМЕР_1 від 03.07.2003, виданого Відділом приватизації державного житла Жовтоводської міськради.

Із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк заявниця не зверталась, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 за місцем його реєстрації по АДРЕСА_1 .

19 липня 2024 року заявниця звернулась до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Однак, того ж дня отримала Роз`яснення (відмову) приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В, про те, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_4 заявниці треба надати належним чином оформлені документи, що підтверджують факт проживання разом зі спадкодавцем за однією адресою на момент його смерті або факт родинних відносин з померлим.

Окрім того, нотаріус повідомив заявниці про те, що є інший спадкоємець 1-ої черги, який не подав заяву про прийняття спадщини, але має зареєстроване місце проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявив про відмову від спадщини.

У зв`язку з вищенаведеним, вказаним нотаріусом заявниці було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем за однією адресою на момент його смерті, а також встановлення факту родинних відносин та для визнання права власності на спадкове майно.

Заявниця зазначає, що познайомилась із ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в дитячому садку № 18 санаторного типу, де вона працювала в той час на посаді завідуючої, а ОСОБА_4 був прийнятий на роботу на посаду сторожа. Між ними зав`язались приязні стосунки, які з часом переросли у близькі.

25 червня 2001 року заявниця розірвала шлюб із ОСОБА_5 та змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис № 175,

16 квітня 2003 року ОСОБА_4 розірвав шлюб із ОСОБА_8 , про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтоводського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зроблено відповідний актовий запис № 92.

Оскільки заявниця та ОСОБА_4 мали намір встановити стійкі відносини, притаманні подружжю, 01 січня 2004 року вона переїхала на постійне спільне проживання до ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Питання про реєстрацію шлюбу у них не виникало, але заявниця та ОСОБА_4 фактично виконували права та обов`язки подружжя, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, проводили спільні витрати та придбавали майно в інтересах сім`ї, спільно вирішували питання, пов`язані з побутом, брали участь в утриманні житла та займалися його благоустроєм, піклувалися та дбали один про одного, що носило постійний та систематичний характер.

Заявниця стверджує, що вони не приховували свої відносини перед третіми особами. Про те, що вони спільно проживають однією сім`єю знали родичі, сусіди, колеги, друзі тощо, які неодноразово збиралися у них вдома на святкування урочистих подій і просто приходили в гості.

Заявниця допомогла ОСОБА_4 погасити попередню заборгованість за житлово- комунальні послуги, які надавались у квартирі, де вони проживали. Спочатку шляхом укладення договорів про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги та теплопостачання на період з 01 жовтня 2003 року до 30 вересня 2008 року. Щомісячні платежі вона здійснювала зі своєї заробітної плати, оскільки розмір її доходу завідувачки дитячим садочком №18 був значно більшим, ніж розмір заробітної плати ОСОБА_4 , який працював сторожем цього садочку.

На момент їхнього знайомства ОСОБА_4 мав незадовільний стан здоров`я, його турбували головний біль, запаморочення, хитка хода.

З 2004 року її чоловік щороку лікувався в умовах стаціонару в неврологічному відділенні. У зв`язку з обмеженою життєдіяльністю організму ОСОБА_4 мав встановлену З групу інвалідності, яку підтверджував кожні два роки.

Заявниця, зі свого боку, доглядала за ОСОБА_4 , забезпечувала всім необхідним, як то: ліки, одяг, їжа, моральна підтримка, утримання в належному стані квартири, де вони проживали. Піклувалася про нього, завжди намагалася бути поруч, в усьому підтримати. За час його стаціонарного лікування і систематичного перебування в лікарні, вона йому часто телефонувала, щоб надовго не залишати чоловіка наодинці зі своїми думками про хворобу.

Не дивлячись на часті хвороби чоловіка, син ОСОБА_3 їм жодного разу не допомагав. Усі життєві труднощі вони з ОСОБА_4 долали самостійно і завжди були один одному і порадником, і допомогою, і просто рідною та близькою людиною.

Коли ОСОБА_4 помер, заявниця займалася його похованням, справила всі релігійні обряди, встановила пам`ятник на його могилі.

Отже, вона прожила спільно із ОСОБА_4 однією сім`єю більше 15-ти років, проте оформити свої спадкові права на майно, що належало її чоловікові за життя не має можливості, оскільки не перебувала із ОСОБА_4 у зареєстрованому шлюбі.

Метою встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна. Такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

За таких умов заявниця змушена була звернутись до суду і просити суд встановити факт свого проживання із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 03.05.2019 року включно.

Крім того, відповідач ОСОБА_3 на момент смерті ОСОБА_4 був зареєстрований з останнім за однією, але з 2004 року з ним не проживав, у тому числі не проживав і на час відкриття спадщини після смерті свого батька. Сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не свідчить відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

За таких умов відповідач, як спадкоємець першої черги, не проживаючи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини не подав, тому може вважатися таким, що не прийняв спадщину після смерті батька ОСОБА_4 .

Заявниця як спадкоємець четвертої черги за законом, прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_4 , на даний час користується спадковим майном, але юридично не може оформити свої спадкові права, оскільки в позасудовому порядку не може успадкувати все спадкове майно, тому змушена звернутися до суду та просити суд визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2024 року підготовче провадження по справі було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Черниш Т.І. в судовому засіданні підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. Відповідно до вимог ЦПК України, за відомим місцем реєстрації останнього, направлено копію ухвали суду про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками. Надано строк для подачі відзиву на позовну заяву з наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Заперечень щодо розгляду справи у його відсутності не надійшло. Відзив на позов відповідач не подав.

Відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про, в тому числі, відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування.

Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 10.12.2001 року Жовтоводським МВ УМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13-15).

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Жовтоводським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №276 (а.с.16).

Згідно довідки про причину смерті № ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 помер у віці 64 роки 03 травня 2019 року (а.с.17).

Згідно довідки №316 від 09.07.2024 року, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради ОСОБА_4 , 1954 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На момент смерті за даною адресою зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 , 1986 року народження (а.с.18).

Згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.07.2003 року ОСОБА_4 належить 1/2 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 03.07.2003 року (а.с.19).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 03.07.2003 року квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с.20).

ОСОБА_4 в 2016 та 2018 роках звертався до УПСЗН Жовтоводської міської ради для оформлення субсидії за адресою: АДРЕСА_1 . В своїй заяві зазначав, що його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із 2004 року не проживає за вказаною адресою, інформацією про його постійне місцезнаходження він не володіє (а.с.21,22).

Листом №186/01-16 від 19.07.2024 року приватний нотаріус Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. надала ОСОБА_1 роз`яснення, що для оформлення спадкових прав їй необхідно надати документи, що підтверджують факт родинних відносин з померлим. Крім того, є інший спадкоємець 1-ої черги, який не подав заяву про прийняття спадщини, але має зареєстроване місце проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та не заявив про відмову від спадщини (а.с.23).

Заявниця ОСОБА_1 займалась похованням ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , справила релігійні обряди, встановила пам`ятник на його могилі, що підтверджується договором-замовленням, квитанціями та товарними чеками (а.с.24-27).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 від 25.06.2001 року заявниця розірвала шлюб із ОСОБА_5 25 червня 2001 року та змінила прізвище на « ОСОБА_1 » (а.с.28).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 від 16.04.2003 року ОСОБА_4 розірвав шлюб із ОСОБА_8 16 квітня 2003 року (а.с.29).

Заявниця ОСОБА_1 з 18.06.1996 року по 15.08.2023 року працювала на посаді завідуючої дитячого садочка №18 санаторного типу, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_6 (а.с.30-33).

Згідно трудової книжки, заповненої 25.10.1971 року ОСОБА_4 01.09.2000 року був прийнятий сторожем ДВЗ №18 (а.с.34).

Заявниця допомагала ОСОБА_4 погашати заборгованість за житлово-комунальні послуги, які надавались у квартирі, де вони проживали, шляхом укладення договорів про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги та теплопостачання на період з 01 жовтня 2003 року до 30 вересня 2008 року (а.с.35,36).

Згідно наданих суду медичних документів ОСОБА_4 мав незадовільний стан здоров`я, його турбували головний біль, запаморочення, хитка хода. З 2004 року ОСОБА_4 щороку лікувався в умовах стаціонару в неврологічному відділенні. У зв`язку з обмеженою життєдіяльністю організму ОСОБА_4 мав встановлену 3 групу інвалідності (а.с.42-53).

Згідно з Актом про непроживання від 23.07.2024 року, засвідченим сусідами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та спеціалістом ВВРТГ ОСОБА_14 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , постійно не проживає з 2004 року по теперішній час (а.с.54).

Згідно з Актом про проживання від 23.07.2024 року, засвідченим сусідами ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та спеціалістом ВВРТГ ОСОБА_14, у період з 01 січня 2004 року по 03 травня 2019 року включно ОСОБА_1 , 1959 року народження, та ОСОБА_4 , 1954 року народження, постійно проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55).

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні дала суду покази про те, що спочатку її сусідом був ОСОБА_4 , він проживав разом зі своєю першою дружиною. Потім він розлучився і з 2004 року ОСОБА_1 стала проживати з ОСОБА_4 . Вони проживали разом по день його смерті. ОСОБА_4 хворів, а ОСОБА_1 була з ним поруч, лікувала його, підтримувала, турбувалася про нього. Вони були завжди разом. Їхні стосунки мали постійний характер. Вони разом ходили в магазин, купували речі. В 2003 році ОСОБА_4 розлучився з першою дружиною, його син поїхав разом зі своєю мамою і з того часу вона його не бачила.

Свідок ОСОБА_12 дала суду покази про те, що для неї було несподіванкою, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 не перебували у шлюбі. У них були дуже теплі сімейні стосунки. Після того, як ОСОБА_4 розлучився із першою дружиною, вона забрала з квартири усе, квартира була пуста, одні стіни. З часом коли в житті ОСОБА_4 з`явилась ОСОБА_1 , вони все купували разом, обживались побутом, купували речі, меблі. У ОСОБА_4 були борги за комунальні послуги, які разом із ОСОБА_1 вони погасили. ОСОБА_4 хворів, а ОСОБА_1 лікувала та підтримувала його. Він завжди зустрічав її з роботи. Син ОСОБА_4 перестав проживати за цією адресою коли батьки розлучились, тобто з 2003 року.

Свідок ОСОБА_11 дала суду покази про те, що з 1987 року проживає в будинку, де проживає ОСОБА_4 . В 2004 році почала водити онучку в садок, де працювала ОСОБА_1 . Сім`я ОСОБА_4 була дуже інтелігентна, культурна. ОСОБА_4 завжди зустрічав ОСОБА_1 з роботи. Вони робили ремонт в квартирі, вели спільне господарство, погасили борги за комунальні послуги. Свідок зазначила, що вона є головою ОСББ. ОСОБА_4 говорив їй, що не може оформити субсидію, оскільки в квартирі зареєстрований його син ОСОБА_3 , і він не знає де син. Через спільних знайомих він знав, що із сином все добре, але особисто з ним не спілкувався. Свідок навіть не могла подумати, що ОСОБА_1 із ОСОБА_4 проживали у цивільному шлюбі, бо вони були як подружжя. Сина ОСОБА_4 вона не бачила з того моменту, як ОСОБА_4 розлучився зі своєю першою дружиною.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дала суду покази про те, що ОСОБА_1 давала їй кошти, а вона зі своєї картки проводила оплату за комунальні послуги за квартиру, де ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_4 . ОСОБА_4 працював у дитячому садочку сторожем. Він та ОСОБА_1 проживали разом як подружжя, їхні стосунки мали постійний характер. ОСОБА_4 робив усе, щоб ОСОБА_1 була щаслива. Сина ОСОБА_4 вона не знає, ніколи його не бачила.

Судом також досліджено в судовому засіданні фотознімки, надані позивачкою, їм надана належна правова оцінка. У сукупності з іншими докази вони доводять, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, піклувалися про спільний побут (а.с.37-41).

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Правовідносини, які склались між сторонами регулюються п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно з ч.2 ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до ч.4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 1 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 Сімейного кодексу України.

За загальними правилами доказування, яким кореспондують положення статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Із досліджених вище доказів судом встановлено, що позивачка та ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 з 01.01.2004 року по 03.05.2019 року, вони мали відносини, притаманні подружжю, були пов`язані спільним побутом, мали права і обов`язки подружжя, не перебували в інших шлюбах, про що свідчать надані позивачкою письмові докази, а також покази свідків.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки ОСОБА_4 та ОСОБА_1 без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по 03.05.2019 року.

Щодо позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то суд вважає, що ці вимоги також підлягають задоволенню.

Згідно положень ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частинами 1,2 ст.1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

На підставі ч.3,5 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

В Постанові Верховного Суду від 10 квітня 2020 року у справі №355/832/17 зроблено висновок про те, що державна реєстрація спадкоємця у спірному житлі сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації. При цьому частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що може бути відмінними один від одного.

Таким чином, відповідач ОСОБА_3 хоч і був зареєстрований на момент смерті ОСОБА_4 з останнім за однією адресою, але з 2004 року з ним не проживав. Сама по собі реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не свідчить відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

Оскільки вище суд дійшов висновку про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю як чоловіка та жінки з 01.01.2004 року по 03.05.2019 року, то за ОСОБА_1 можливо визнати право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 21, 36 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 1217, 1220, 1223, 1259, 1264, 1268, 1272 ЦК України та у відповідності до ст.ст.12,13,81,259, 264, 265, 280-282, ст. 315 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім?єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 31.10.2024 року.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ