Справа № 446/1524/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2024 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа №446/2668/23;

учасники справи:

позивач ТзОВ «Укр Кредит Фінанс»;

відповідач ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу, за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2024 представник ТзОВ «УКР Кредит Фінанс» - Горшкодер В.О. подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1299-1163 від 08.11.2023 в розмірі 59456,83 грн. та судові витрати у сумі 2422,40 грн..

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.11.2023 між ТзОВ «Укр кредит фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (credоs.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТзОВ «Укр кредит фінанс» в рамках якої реалізуються технології обробки інформації та використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1299-1163, відповідно до умов договору якого відповідач отримав від позивача кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 15000,00 грн, на строк кредитування 300 днів, базовий період - 21 день, знижена % ставка - 2,50 % в день, стандартна % ставка - 3,00 % в день. Разом з тим, відповідно до укладеної між позивачем та відповідачем додаткової угоди від 20.12.2023, ОСОБА_1 надано додаткові кошти у кредит, в сумі 6700,00 грн. Представник позивача вказує, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного договору та додаткової угоди, натомість відповідач не повернув в повному обсязі кредит та не виконав грошові зобов`язання. Станом на 26.04.2024 загальний розмір заборгованість ОСОБА_1 становить 59456,83 грн., та складається з: 14790, 19 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 44666,64 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, яку просить суд стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 17.07.2024 справу прийнято до провадження, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, призначено судове засідання.

25.09.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив у позові відмовити повністю, покликаючись на те, що договір №1299-1163 від 08.11.2023, не містить ознак Кредитного договору, а також не містить його підпису, ніяких графіків платежів та паспорту споживчого кредиту, які також не містять його підпису, він не погоджував, а відтак і не був ознайомлений з умовами користування. Вказане свідчить про неукладеність зазначеного договору. Крім того, суду не надано докази перерахування кредитних коштів на його рахунок, а наданий позивачем розрахунок заборгованості не ґрунтується на умовах договору, є одностороннім арифметичним розрахунком позивача. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів, відносно видачі кредиту, користування ним, які необхідні для підтвердження наявності заборгованості. Разом з тим зазначає, що розмір нарахованих відсотків, значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, що суперечить розумності та добросовісності договірних відносин, а тому при ухваленні рішення просить зменшити такі, щонайменше до заявленого позивачем розміру заборгованості за кредитом.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надіслав клопотання, в якому просив суд розгляд справи здійснювати у відсутності представника позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомляв.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносин.

Судом встановлено, що 08.11.2023 між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1239-51299-1163796. Договір підписаний ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 5296. ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором підписано Паспорт споживчого кредиту, у якому зазначено основні умови кредитування: строк кредитування, розмір процентної ставки, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит, а також правила відкриття кредитної лінії (а.с.36-49).

Відповідно до умов договору про відкриття кредитної лінії № 1239-51299-1163796, ОСОБА_1 отримав від позивача кредит для задоволення особистих потреб у розмірі 15000,00 грн, на строк кредитування 300 днів, базовий період - 21 день, знижена % ставка - 2,50 % в день, стандартна % ставка - 3,00 % в день.

Разом з тим, 20.12.2023 між ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду, згідно якої ОСОБА_1 надано додаткові кошти у кредит, в сумі 6700,00 грн. (а.с.51).

Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 03.05.2024 за допомогою системи LIQPAY здійснено платежі та від 08.11.2023 та 20.12.2023 на платіжну картку НОМЕР_1 за договором № 1299-1163 від 08.11.2023 на суму 21700,00 грн. Перерахування коштів відповідачу, також підтверджується довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (а.с.87).

Як вказує представник позивача у поданому позові, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання з повернення кредитних коштів, внаслідок чого банк звернувся до відповідача з вимогою про усунення порушення умов договору, проте така вимога залишилась відповідачем ОСОБА_1 поза увагою, відповідді на таку вимогу чи заперечень не отримано (а.с.88),

Із розрахунку заборгованості станом на 26.04.2024 вбачається, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 становить 59456,83 грн., та складається з: 14790, 19 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 44666,64 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит".

Так, ч. 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію").

Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Договір про надання споживчого кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Саме така позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 22 січня 2020 року у справі № 674/461/16-ц, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 , від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 22 листопада 2021 року у справі № 234/7719/20, від 17 січня 2022 року у справі № 234/7723/20.

Так, на підтвердження існування договірних відносин позивачем по справі було надано договір про відкриття кредитної лінії №1299-1163 від 08.11.2023, додаткову угоду, паспорт споживчого кредиту, правила відкриття кредитної лінії. Усі документи підписані відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А 5296

Відтак, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.

Таким чином, стороною позивача доведено, укладення кредитного договору між сторонами.

А тому посилання відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву щодо неукладеності договору, суд відхиляє як неспроможні та такі, що спростовані дослідженими в ході розгляду справи письмовими доказами.

Стосовно доводів відповідача про те, що позивачем не доведено належними доказами факту перерахування кредитних коштів, то суд зазначає наступне.

Так, аналіз досліджених доказів свідчить, що позивач довів факт отримання ОСОБА_1 кредиту на умовах визначених у договорі, що зокрема підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 03.05.2024, а також довідкою ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Будь-яких доводів на спростування вказаної обставини, стороною відповідача не надано, а судом не здобуто.

Щодо доводів відповідача про те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати належним доказом про наявність заборгованості, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Слід зазначити, що товариство не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може.

При цьому, чинне законодавство України не містить вимог щодо засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись розмір заборгованості. Відповідно застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, а відповідачем такий розрахунок заборгованості не спростований.

Суд також відхиляє заперечення сторони відповідача про те, що розмір нарахованих відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки - є несправедливими у розумінні ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» і суперечать встановленим у ч. 3 ст. 509 та ч. ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до статей 1048, 1054, 1056-1 ЦК України умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п.5 ч.3 ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений частиною третьою цієї статті, в якій визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Однак, дана норма стосується щодо вимог про нарахування пені, яку позивач не нараховував.

Враховуючи те, що судом встановлено факт укладення між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку про під ставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом та відсотками.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення повністю.

Одночасно, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в користь позивача у розмірі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_2 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, юридична адреса: бульвар Л. Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1299-1163 від 08.11.2023 в розмірі 59456,83 (п`ятдесят девять тисяч чотириста п`ятдесят шість гривень вісімдесят три копійки) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППФО НОМЕР_2 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, юридична адреса: бульвар Л. Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) грн.

Повний текст рішення складено 29.11.2024.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Суддя Т.І. Котормус