Справа № 645/4922/24
Провадження № 2/645/2203/24
Р І Ш Е Н Н Я
27 листопада 2024 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :
головуючого судді Спесивцева О.В.,
за участю секретаря судових засідань Асєєвої К.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_2
про звільнення житлового приміщення з-під арешту,
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду із цивільним позовом до ОСОБА_2 , в якому просить звільнити з-під арешту житлове приміщення-квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову позивач зазначає, що є власницею 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17.02.2022 року по справі № 645/6345/19. Цим же рішенням визнано право власності на 1/3 частину частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 , сином позивачки, який трагічно загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 від агресії рф. Після загибелі сина ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, де було відкрито спадкову справу № 400/2022, однак оформити спадщину ОСОБА_1 не може з причини наявності обтяжень на нерухомому майні. Задля завершення процедури оформлення спадщини та звільнення квартири з-під арешту ОСОБА_1 подала позов до Фрунзенського районного суду про це та рішенням від 28.06.2024 року по справі № 645/6220/23 у задоволенні позову відмовлено, зокрема, через те, що з 24.11.2020 року особою, в інтересах якої була накладена заборона на відчуження квартири є не ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а ОСОБА_2 , який не був зазначений у якості відповідача. Право власності боржника ОСОБА_4 припинено на підставі рішення суду про визнання угоди купівлі-продажу недійсною ще в 2008 році та зняте з реєстрації згідно рішення суду у 2022 році. Ці рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова набрали чинності та в порядку ст. 61 ЦПК України є обов`язковим в розумінні Конституції України. Оскільки право власності ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 встановлено рішенням суду, яке набуло чинності, проте в повній мірі розпоряджатись та користуватись належним позивачці об`єктом права власності вона не може, вона звернулася до суді із даним позовом про звільнення з-під арешту квартиру, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26.08.2024 прийнято справу до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Надано відповідачу строк для надання відзиву на позов.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.10.2024 закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися. В матеріалах справи наявна заява представника позивача адвоката Авілової О.М. про розгляд справи без участі сторони позивача.
Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, відзив на позовну заяву не подавав.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 24.06.2008 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було винесене рішення по справі №2-160/08 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ВАТ «Харківський домобудівельний комбінат» про визнання права користування квартирою, внесення змін до свідоцтва про приватизацію квартири, визнання угоди купівлі - продажу квартири вищезазначеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 від 19.02.2007 року за №216, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. - недійсним, в якому визнано за ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_3 право користування квартирою АДРЕСА_3 , та зобов`язано орган приватизації житлового фонду «Харківський домобудівельний комбінат» внесення їх до свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 . (а.с.9-13).
02.03.2010 року Фрунзенським районним судом м. Харкова було винесене додаткове рішення по справі №2-160/08, в якому власниками квартири АДРЕСА_3 вважати: ОСОБА_5 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.14-15)
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 22.02.2011 р. по справі №2-174/11, частково задоволено заяву представника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в особі Філії «Слобожанське РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_4 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, зняття з реєстрації та виселення з квартири про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_3 . (а.с. 8).
Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17.02.2022 року по справі №645/6345/19, за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про скасування записів про державну реєстрацію права власності, внесення запису до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, про поновлення державної реєстрації права власності, визнання права власності, звільнення майна з-під арешту, треті особи: Департамент реєстрації та цифрового розвитку Харківської міської ради, Московський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) - скасовано запис про державну реєстрацію права приватної власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_4 , здійснений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Трощій І.В. 26.02.2007 року на підставі договору купівлі-продажу, р.№218, визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 . Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_3 . Звільнено нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , з під арештів та обтяжень: -на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер 44746228, виданої 15.09.2014 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (номер запису про обтяження: 7030153 у спеціальному розділі) щодо боржника ОСОБА_4 ; на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер ВП 36748803, виданої 19.08.2013 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (номер запису про обтяження: 2220687 у спеціальному розділі) щодо боржника ОСОБА_4 ; на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія номер 39399893, виданої 19.08.2013 року Московським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції (номер запису про обтяження: 22008613 у спеціальному розділі) щодо боржника ОСОБА_4 (а.с.16-21).

З зазначеного рішення суду вбачається, що ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 24.11.2020 року сторону відповідача замінено з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ОСОБА_2 у зв`язку з переходом до ОСОБА_2 прав кредитора відповідно до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30.10.2020 року за кредитним договором № 159-04-И від 19.02.2007 року між ОСОБА_4 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до наданого позивачем Витягу з Державного реєстру речових прав від 18.07.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності, належить по 1/3 частини квартири АДРЕСА_3 , на підставі Рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова суду від 17.02.2022 р. по справі №645/6345/19 (а.с.22-25).

Звертаючись до суду з позовними вимогами про звільнення майна з- під арешту, ОСОБА_1 вказувала, що станом на час звернення до суду наявні 5 (п`ять) обтяжень у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_3 , на підтвердження чого надала Витяг з Державного реєстру речових прав від 18.07.2024 року.

27.11.2024 року представник позивача звернулася до суду із заявою, в якій вказала, що станом на 21.11.2024 року з 5 обтяжень залишилось 2, на підтвердження чого надала Витяг з Державного реєстру речових прав від 21.11.2024 року.

Так, згідно вказаного Витягу, до наявні записи про обтяження :

-51127364, який вчинено 16.03.2011 року державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Прокопенко О.О. на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова №2-174/11 від 22.02.2011 (суддя Горпинич О.В.); Вид обтяження: заборона на нерухоме майно; особа майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_4 ;

-51127446, який вчинено 20.05.2013 року державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Прокопенко О.О. на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова №2/645/543/13 від 14.05.2013 (суддя Алфьорова Т.М.); Вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа в інтересах якої встановлено обтяження: ОСОБА_3 ; особа майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_5 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Тлумачення статті 391 ЦК України свідчить, що негаторний позов - це вимога власника (співвланика) про усунення перешкод. Тобто негаторний позов подається з метою усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, тобто припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. Негаторний позов може вчинятися тоді, коли майно не вибуває з володіння власника, тобто при порушенні насамперед такої правомочностей власника, як користування та розпорядження своїм майном.

Належним відповідачем у негаторному позові є особа, яка неправомірно перешкоджає власнику (співвласнику) користуватися та розпоряджатися своїм майном. Тому для задоволення вимог власника необхідно встановити факт об`єктивно існуючих неправомірних перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі N545/1994/16-ц (провадження N 61-7605св21)).

Вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову), виникають з цивільних правовідносин і відповідно до положень статті 19 ЦПК України, 20 ГПК України можуть бути вирішені судом цивільної чи господарської юрисдикції (постанова Верховного Суду України у справі N 6-26цс13 та постанови Великої Палати Верховного Суду: від 24 квітня 2019 року у справі N 2-3392/11 (провадження N 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі N 372/2904/17-ц (провадження N 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі N911/1247/18 (провадження N 12-99гс19), від 08 листопада 2019 року у справі N643/3614/17 (провадження N 14-479цс19).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В постанові Верховного Суду від 02.02.2022 року по справі № 607/3269/21 зазначено, що відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачами у справі про зняття арешту з майна є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (або непред`явлення позову до належного відповідача (співвідповідача)) не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Вказане може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог по суті заявлених вимог. Подібні висновки щодо належних відповідачів у справі про зняття арешту з майна висловлені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 521/17712/15 (провадження №61-11321св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 745/691/18 (провадження № 61-7248св19), від 12 серпня 2021 року у справі № 756/14542/19 (провадження № 61-6976св21), від 26 січня 2022 року у справі № 457/726/17 (провадження№ 61-43201св18).

Позивач вказує, що рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28.06.2024 року у справі №645/6220/23 встановлено, що з 24.11.2020 року особою, в інтересах якої була накладена заборона на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , оскільки ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.11.2020 року сторону відповідача замінено з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ОСОБА_2 у зв`язку з переходом до ОСОБА_2 прав кредитора відповідно до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 30.10.2020 року за кредитним договором № 159-04-И від 19.02.2007 року між ОСОБА_4 та АТ «Банк «Фінанси та Кредит».

З урахуванням вказаного судового рішення, вона звернулась до суду із цим позовом та визначила в якості відповідача лише ОСОБА_2 .

Разом з тим, як вбачається з наданого представником позивача Витягу про державну реєстрацію обтяжень, окрім запису 51127364 від 16.03.2011 року в реєстрі також наявний запис 51127446, який вчинено 20.05.2013 року державним реєстратором Департаменту реєстрації ХМР Прокопенко О.О. на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова №2/645/543/13 від 14.05.2013 (суддя Алфьорова Т.М.); Вид обтяження: арешт нерухомого майна; особа в інтересах якої встановлено обтяження: ОСОБА_3 ; особа майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_5 .

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.32). ОСОБА_3 був співвласником зазначеної квартири, але відомостей про те, хто прийняв спадщину після його смерті та є спадкоємцем за законом чи заповітом матеріали справи не містять та зазначена особа не залучена до участі у справі. Суд бере до уваги, що позивач та її представник не надали суду докази того, що позивач зверталася до нотаріуса з питань оформлення спадщини і нотаріусом в установленому законом порядку було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину з огляду на наявність арешту спадкового майна.

Крім того, ОСОБА_5 , майно/права якого обтяжуються також не залучений позивачем в якості співвідповідача по вказаній справі.

Суд зазначає, що звертаючись із даним позовом позивач просить загалом звільнити з-під арешту вищевказану квартиру, на яку станом на час розгляду справи, наявні 2 записи про державну реєстрацію обтяжень.

В підготовче судове засідання та під час розгляду справи по суті, позивач та її представник на неодноразові виклики суду не з`явились, будь-яких клопотань про залучення до участі в справі належного співвідповідача заявлено не було.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня матеріальна і процесуальна заінтересованість у справі. Саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (Проніна проти України, № 63566/00, пр. 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

З урахуванням наведеного, оскільки в позові відмовлено, на підставі ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 206, 247, 258-259, 268, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення житлового приміщення з-під арешту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_5

Повний текст рішення складено 02.12.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Спесивцев