Номер провадження: 22-ц/813/3412/24
Справа № 496/275/23
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» на додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Боднара Максима Олександровича по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором суборенди, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором суборенди.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до ТОВ «Колос», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором суборенди - задоволено.

30.10.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Боднар Максим Олександрович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 30 000 грн.

В обґрунтування заяви посилався на те, що з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи за її позовом до ТОВ «Колос» про стягнення заборгованості за договором суборенди нею був укладений договір № 23-12-2022/6 від 23.12.2022 року про надання правової допомоги, з адвокатом Боднаром М.О. За отримання вказаної правової допомоги нею було сплачено адвокату 30 000 грн., як це передбачено договором. Також у відповідності до ч. 3 ст. 137 ЦПК України надано детальний опис робіт (наданих послуг).

Додатковим рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року заяву про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором суборенди - задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», , яке знаходиться за адресою: вул. Леніна, 87 с. Градениці Одеського району Одеської області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Не погоджуючись з таким додатковим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Колос» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу складає 30 000 грн., предмет спору становить 10 480,02 грн. Тобто, розмір витрат становить 286 % від суми заявленої вимоги, що є очевидно непропорційним та необґрунтованим. Представник позивача брав участь не в усіх судових засіданнях по справі, зокрема представник позивача був відсутнім в судових засіданнях від 12.09.2023 року та від 23.10.2023 року. Зазначення адвокатом, як окремо наданих адвокатських послуг 28.12.2022 року: виїзд з м. Одеса до с. Троїцьке Одеського району Одеської області для узгодження остаточного тексту позовної заяви, її роздрукування та підписання позивачем, а також роздрукування/копіювання письмових доказів, що повинні бути подані разом з позовною заявою, та 30.12.2022 року: виїзд з м. Одеса до с. Троїцьке Одеського району Одеської області для подання засобами поштового зв`язку до суду позовної заяви з доданими до неї документами, є неспівмірним із фактично наданим обсягом юридичної допомоги. Судом при винесенні додаткового рішення не враховано вказані обставини.

Крім того, скаржник зазначає, що 23 жовтня 2023 року судом закрито провадження у справі в частині позовних вимог (відповідна ухвала не оскаржувалась). У зв`язку з наведеним є підстави стверджувати, що необґрунтована вимога, стосовно якої було закрито провадження у справі, не є пов`язаною з розглядом справи. А таким чином, вимога щодо розміру витрат на правову допомогу, заявленого позивачкою до відшкодування, не може бути задоволена у повному обсязі.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Боднара Максима Олександровича на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що відповідачем при розгляді справи жодних клопотань про зменшення суми витрат на правову допомогу не заявлялося, а тому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання, призначене на 19.11.2024 року на 16:00 год. учасники справи не з`явилися, про причини неявки апеляційний суд в установленому порядку не повідомили, належної ініціативи взяти участь у розгляді справи в режимі відео-конференції не виявили та заяв про відкладення судового засідання не подавали.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Боднара Максима Олександрович до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Оскільки поважність причин неучасті в судовому засіданні 19.11.2024 року на 16:00 год. учасників справи судом апеляційної інстанції не встановлена, скаржник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, спір підлягає вирішенню по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Тому розгляд апеляційним судом справи у відсутності сторін та їхніх представників при таких обставинах не є порушенням прав осіб, які не з`явилися до судового засідання, щодо забезпечення участі в судовому засіданні і доступі до правосуддя. Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду у справі № 361/8331/18.

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наведених у цій постанові підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо, зокрема справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи заяву представника ОСОБА_1 адвоката Боднара Максима Олександровича про ухвалення додаткового рішення, стягуючи з ТОВ «Колос» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 30 000 грн, суд першої інстанції виходив з дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката, складності справи, значення її для сторін, з обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, щоу січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором суборенди, у якому просила суд розірвати договір суборенди земельної ділянки та стягнути з відповідача плату за суборенду у розмірі 8964,90 грн та пеню у сумі 1515,99 грн, що всього становить 10 480,89 грн. Крім того у позові ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача судові витрати (т. 1 а/с 2-5).

До позову додано договір про надання правової допомоги № 23-12-2022/6 від 23 грудня 2022 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надати юридичну допомогу Клієнту в обсязі та на умовах передбачених даним договором(т. 1 а/с 22).

Пунктом 4.1. договору передбачено, що отримання винагороди Адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару.

Згідно п. 4.3. договору, вартість правової допомоги визначається за погодження сторін у сумі 30 000 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору, Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до моменту фактичного виконання доручення або до моменту розірвання договору.

Крім того, до суду надано ордер серії ВН № 1157549 від 20.02.2023 року, що підтверджує повноваження адвоката Боднара Максима Олександровичана представництво інтересів ОСОБА_1 у Біляївському районному суді Одеської області (т. 1 а/с 39).

02.03.2023 року стороною позивача надано до суду заяву з детальним описом робіт (наданих послуг), що станом на 22.02.2023 року були надані ОСОБА_1 адвокатом Боднарем М.О. Так, згідно опису надано наступні послуги:

- 23.12.2022 року - усна консультація адвоката з приводу предмета спору та напрацювання позиції позивача з розглядом наявних письмових доказів по справі 3 000 грн 3 години;

- 26.12.2022 року підготовка проекту позовної заяви та визначення переліку необхідних додаткових доказів по справі 5 000 грн - 5 годин;

- 27.12.2022 року отримання додаткових доказів у справі 1 000 грн - 1 година;

- 28.12.2022 року виїзд з м. Одеси до с. Троїцьке Одеської обл. для узгодження остаточного тексту позовної заяви, її роздрукування та підписання позивачем, а також роздрукування/копіювання письмових доказів, що повинні бути подані разом з позовною заявою 3 000 грн. - 3 години;

- 29.12.2022 року - виїзд з м. Одеси до с. Троїцьке Одеської обл. для сплати судового збору за подання позову, формування остаточного пакету документів, що подаються до суду 3 000 грн - 3 години;

- 30.12.2022 року - виїзд з м. Одеси до с. Троїцьке Одеської обл. для подання засобами поштового зв`язку до суду позову з додатками - 3 000 грн - 3 години;

- 20.02.2023 року - виїзд з м. Одеси до м. Біляївка Одеської обл. для участі в судовому засіданні по справі № 496/275/23 2 000 грн 3 години.

Також, зазначено, що опис інших послуг з правової допомоги з підтверджуючими документами (за їх наявності), що будуть надані адвокатом в рамках договору про надання правової допомоги від 23.12.2022 року, будуть надані до суду додатково, в межах строків визначених ЦПК України (т. 1 а/с 49 зворот).

19.10.2023 року через засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 направила до суду першої інстанції заяву про заміну предмета позову, в якій крім іншого просила стягнути з відповідача судові витрати (т. 2 а/с 90-91).

30.10.2023 року через засоби електронного зв`язку, представник ОСОБА_1 адвокат Боднар Максим Олександрович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 30 000 грн (т. 2 а/с 122-124).

До заяви адвокатом додано:

- акт приймання-передачі наданих послуг від 24 жовтня 2023 року, що складений та підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про наступне:

1. Адвокат з 23.12.2022 року по 23.10.2023 року надавав Клієнту юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги № 23-12-2022/6 від 23 грудня 2022 року, а Клієнт прийняв надані послуги. Зокрема були надані такі послуги:

- 23.12.2022 року усна консультація адвоката з приводу предмета спору та напрацювання позиції позивача з розглядом наявних письмових доказів по справі 3 000 грн 3 години;

- 26.12.2022 року підготовка проекту позовної заяви та визначення переліку необхідних додаткових доказів по справі 5 000 грн 5 годин;

- 27.12.2022 року отримання додаткових доказів у справі 1 000 грн 1 година;

- 28.12.2022 року виїзд з м. Одеси до с. Троїцьке Одеської обл. для узгодження остаточного тексту позовної заяви, її роздрукування та підписання позивачем, а також роздрукування/копіювання письмових доказів, що повинні бути подані разом з позовною заявою 3 000 грн 3 години;

- 29.12.2022 року - виїзд з м. Одеси до с. Троїцьке Одеської обл. для сплати судового збору за подання позову, формування остаточного пакету документів, що подаються до суду 3 000 грн 3 години;

- 30.12.2022 року - виїзд з м. Одеси до с. Троїцьке Одеської обл. для подання засобами поштового зв`язку до суду позову з додатками - 3 000 грн 3 години;

- 20.02.2023 року виїзд з м. Одеси до м. Біляївка Одеської обл. для участі в судовому засіданні по справі № 496/275/23 2 000 грн 3 години;

- 12.04.2023 року виїзд з м. Одеси до м. Біляївка Одеської обл. для участі в судовому засіданні по справі № 496/275/23 2 000 грн 3 години;

- 15.05.2023 року виїзд з м. Одеси до м. Біляївка Одеської обл. для участі в судовому засіданні по справі № 496/275/23 2 000 грн 3 години;

- 23.10.2023 року премія за позитивне вирішення справи на користь позивача 6 000 грн.

2. Загальна вартість послуг за період, вказаний в п. 1 цього Акту, становить 30 000 грн.

3. Жодних претензій по якості, повноті, строкам та обсягу в цілому послуг Клієнт до Адвоката немає;

- квитанцію від 24 жовтня 2023 року про прийняття коштів адвокатом Боднарем М.О. на підставі договору про надання правової допомоги № 23-12-2022/6 від 23 грудня 2022 року на суму 30 000 грн.

Колегія суддів виходить з такого.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

При цьому серед основних засад (принципів) цивільного судочинства п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України закріплює принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно приписів ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Так, у рішенні по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява №34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

ЄСПЛ в своєму рішенні від 07 листопада 2013 року у справі «Бєлоусов проти України» (Заява № 4494/07) зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (рішення від 07.11.2013 року у справі «Бєлоусов проти України», Заява № 4494/07, п. 115).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

У постанові від 25 жовтня 2022 року у справі № 820/3681/18 (адміністративне провадження № К/9901/27069/19) Верховний Суд зазначив: «Розмір відповідної суми (витрат на правничу допомогу) має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат. Склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат».

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 червня 2022 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20) роз`яснено, що в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Так матеріалами справи підтверджено, що на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України позивач у першій заяві по суті спору, а саме позовній заяві, зазначила, що ОСОБА_1 очікує понести у суді першої інстанції судові витрати та просила стягнути їх з відповідача.

23.10.2023 року Біляївським районним судом Одеської області по суті спору ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Колос», тобто мета надання адвокатом Боднарем М.О. правової допомоги ОСОБА_1 в суді першої інстанції досягнута. Дане рішення суду набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалося.

30.10.2023 року через засоби електронного зв`язку, представник ОСОБА_1 адвокат Боднар Максим Олександрович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 30 000 грн., а також подав докази таких витрат.

Оскільки сплив встановленого процесуальним законом 5-ти денного строку після ухвалення 23.10.2023. року Біляївським районним судом Одеської області судового рішення у справі, припав на суботу - 28.10.2023 року (вихідний день), внаслідок чого відповідно до ч. 3 ст. 124 ЦПК України останнім днем такого процесуального строку є перший після нього робочий день, тобто в даному випадку 30.10.2023 року.

Заява про ухвалення додаткового рішення була подана саме 30.10.2023 року, тобто у строк, передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

За таких обставин, у суду першої інстанції були наявні всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Водночас суд також мав оцінити витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

На підтвердження понесених судових витрат позивача на правничу допомогу представником надано наступні докази:

- договір про надання правової допомоги № 23-12-2022/6 від 23 грудня 2022 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно п. 1.1. якого Клієнт доручає, а Адвокат бере на себе зобов`язання надати юридичну допомогу Клієнту в обсязі та на умовах передбачених даним договором;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 24 жовтня 2023 року, що складений та підписаний ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , згідно якого адвокат з 23.12.2022 року по 23.10.2023 року надавав Клієнту юридичні послуги відповідно до Договору про надання правової допомоги № 23-12-2022/6 від 23 грудня 2022 року, а Клієнт прийняв надані послуги;

- квитанцію від 24 жовтня 2023 року про прийняття коштів адвокатом Боднарем М.О. на підставі договору про надання правової допомоги № 23-12-2022/6 від 23 грудня 2022 року на суму 30 000 грн.

Крім того, матеріалами справи підтверджено, що справа з підстав розгляду спору по суті перебувала у провадженні суду першої інстанції з січня 2023 року по жовтень 2023 року, під час якого представником позивача у справі подавалися процесуальні документи, зокрема позовна заява та заява про уточнення предмета позову. Також, адвокат приймав участь у 3-х судових засіданнях: 20.02.2023 року, що тривало 3 хвилини, 12.04.2023 року, що тривало 15 хвилин та 15.05.2023 року, що тривало з 48 хвилин, загальний час проведений представником відповідача у судових засіданнях не перевищив 1 години 10 хвилин.

Між тим, апеляційний суд вважає частково слушними посилання скаржника про завищений розмір заявлених позивачем судових витрат на правову допомогу щодо складності справи, ціни позову та обсягу виконаних адвокатом робіт.

Тому враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи на підставу, предмет та ціну позову (10 480,02 грн), типовість обставин справи, щодо яких існує стабільна судова практика, апеляційний суд зазначає, що вказані представником позивача витрати до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос», зокрема на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у сумі 30 000 грн є такими, що у повній мірі не відповідають критерію реальності наданих адвокатських послуг та розумності їхнього розміру.

При цьому колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є:

- надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення;

- надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні;

- представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні;

- представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами;

- представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;

- надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.

Зі змісту закону вбачається, що зазначені види адвокатської діяльності здійснюються адвокатом виходячи з їх фактичної та обґрунтованої необхідності для надання якісних послуг клієнту в тому обсязі, якій потрібен для досягнення кінцевої мети в інтересах клієнта.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Боднарем М.О. не наведено обґрунтування неможливості визначитись з остаточним змістом позовної заяви з урахуванням надання ним протягом 3-х годин усної консультації з приводу предмета спору та напрацювання позиції позивача з розглядом наявних письмових доказів по справі та 5-ти годинної підготовки адвокатом проекту позовної заяви до суду і наявності дійсної потреби витрачати ще додатково 3 години для узгодження з клієнтом остаточного змісту позову, 3 години для оплати судового збору, подання позову і формування остаточного пакету документів для подання до суду, а також ще 3 години для подання засобами поштового зв`язку позову.

Враховуючи наведене заявлені адвокатом вимоги з оплати наданих послуг на надання усної консультації та підготування позовної заяви і подачі її до суду в обсязі 17 годин не є співмірними зі складністю справи і не можуть бути відшкодовані у тому обсязі, який заявлено представником позивача.

Щодо стягнення витрат з відповідача гонорару за успішне представництво інтересів клієнта у розмірі 6 000 грн колегія суддів зазначає наступне.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як "гонорар успіху", проте суд враховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18 фактично дійшла висновку про можливість існування "гонорару успіху" як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Відтак, враховуючи дані позиції Великої Палати Верховного Суду, клієнт і адвокат, користуючись принципом свободи договору, можуть визначити додаткові витрати між собою у вигляді гонорару успіху, проте вказаний вид гонорару не підпадає під пряме визначення адвокатських послуг та, відповідно, не може переносити на іншу сторону (не сторону такого договору).

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Адже вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Отже, винагорода адвокату за досягнення позитивного рішення у справі як "гонорар успіху", за своїм змістом і правовою природою не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 ЦК України та статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, а є платою за сам результат (позитивне рішення), досягнення якого відповідно до умов договору не ставиться в залежність від фактично наданих послуг, так як і не є професійною правничою допомогою в розумінні статті 137 ЦПК України, оскільки не є послугою адвоката та не відноситься до судових витрат. А тому, "гонорар успіху" не є складовою витрат на професійну правничу допомогу.

За вказаних обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відшкодування "гонорару успіху", який сплачує заявник на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

У постанові Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі № 127/9918/14-ц вказано, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Оскільки колегія суддів доходить висновку про неспівмірність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу складності справи, не відповідність критерію розумності, та співмірності із виконаною роботою адвоката, обрахована стороною позивача вартість наданих адвокатом послуг підлягає зменшенню.

Слід зазначити, що при зменшенні витрат на правову допомогу також враховується: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах певної або всіх судових інстанцій; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги та інші обставини. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 року у справі № 910/20852/20.

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 адвоката Боднара Максима Олександровича, зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката та їх стягнення з відповідача ТОВ «Колос» на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 11 000 грн, оскільки загальний розмір вказаних витрат у сумі 30 000 грн є неспівмірним та суперечить критеріям їх дійсності, необхідності та розумності.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних рішень у різних країнах.

Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія А № 303-А; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі «Серявін та інші проти України» зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру витрат на професійну правову допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос» задовольнити частково.

Додаткове рішення Біляївського районного суду Одеської області від 23 листопада 2023 року змінити, зменшивши розмір витрат на професійну правничу допомогу до 11 000 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Колос»() на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, у розмірі 11 000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено: 28.11.2024 року.

Головуючий: О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова