Справа № 627/64/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої Вовк Л. В.

з участю секретаря судового засідання Тішакіної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно,

у с т а н о в и в :

У січні 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за нею право приватної власності в порядку спадкування за заповітом померлої баби ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку , площею 0,6306 га, для ведення особистого підсобного господарства , обслуговування житлового будинку, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

У квітні 2024 року позивачка уточнила позов , в якому просить встановити факт постійного проживання з 2008 по 01.02.20211 разом з ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 та визнати право приватної власності на спадкове майно , а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства , обслуговування житлового будинку за вище вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила , що в лютому 2011 року померла її баба ОСОБА_2 , яка мала на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку ,площею 0,6306 га , для ведення особистого підсобного господарства, обслуговування житлового будинку , що розташовані по АДРЕСА_1 . 21.10.2003 баба склала заповіт , яким все майно заповідала позивачці. Після смерті баби відкрилася спадщина на вказане домоволодіння та земельну ділянку , які позивачка має намір успадкувати. Позивачка , починаючи з 2008 року по день смерті баби постійно проживала з нею в одному будинку , вели спільне господарство , доглядала за бабою та фактично прийняла спадщину . Для оформлення спадщини вона звернулася до нотаріальної контори, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 .

У судове засідання позивачка не з`явилася , подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просить задовольнити.

Представник відповідача у відкрите судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, прохав ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що згідно договору купівлі-продажу нерухомості № Н11-101 від 20.03.1998 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , складеному та зареєстрованому на Харківській товарній біржі , ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вказаний договір купівлі- продажу зареєстрований в Краснокутському БТІ Харківської області 20.03.1998 за реєстровим № 142 ( а.с. 9).

Державним актом на право приватної власності на землю серії III ХР № 034266 від 04.01.2001 , підтверджується , що ОСОБА_2 на праві приватної власності належала земельна ділянка для ведення особистого підсобного господарства , обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_1 . ( а.с. 17)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла в с.Качалівка Краснокутського району Харківської області у віці 80 років , про що свідчить свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 01.02.2011. ( а.с.6)

За життя ОСОБА_2 склала заповіт , посвідчений секретарем Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 21.10.2003 , яким заповідала все своє майно , що належатиме їй на день смерті , своїй онуці ОСОБА_1 ( а.с. 8).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина , яка складається з вище вказаного житлового будинку та земельної ділянки . З заявою про відкриття спадщини до Краснокутської державної нотаріальної контори Харківської області звернулася ОСОБА_1 , де була зведена спадкова справа №11/2023 .

Однак постановою приватного нотаріуса Богодухівського районного нотаріального округу Харківської області Кулик Ю.Є., ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно , що залишилося після смерті її баби , оскільки спадкоємицею нотаріусу для оформлення права на спадщину за заповітом не подано документів , які б свідчили про прийняття нею спадщини після баби ОСОБА_2 ( а.с. 10)

Згідно довідки КП «Краснокутське бюро технічної інвентаризації» за №277 від 17.05.2023, на зазначений об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року право власності зареєстроване за ОСОБА_2 , на підставі договору-купівлі продажу від 20.03.1998 . Загальна площа житлового будинку складає 49,30 кв.м , житлова площа 34,30 кв.м , самочинних будівель та перепланувань не має. ( а.с. 17)

Про те, що житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 існує, також свідчить технічний паспорт КП «Краснокутське БТІ» від 09.05.2023 . ( а.с.19-22)

Позивачка ОСОБА_1 з 2008 року по день смерті ОСОБА_2 постійно проживала з бабою в одному будинку в АДРЕСА_1 , доглядала за нею , про що свідчить довідка виконавчого комітету Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 007.06.2023 ( а.с.11) .

В акті від 06.06.2023, складеному депутатом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області ОСОБА_4 та двома свідками - сусідами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , зазначено , що з 2008 року ОСОБА_1 постійно проживала зі своєю бабою ОСОБА_2 по день її смерті за адресою : АДРЕСА_1 , вели спільне господарство , доглядала а нею. ( а.с. 12).

Як встановлено судом , ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом та такою , що фактично прийняла спадщину ,згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, але свідоцтво про право на спадщину не отримала , що не позбавляє позивача права на спадщину .

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1238 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (частина друга статті 1236 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пунктом 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 в редакції, чинній на час відкриття спадщини, було передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.

У постанові від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18) Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно із частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Крім цього , відповідно до ст.392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку , коли це право оспорюється або не визнається іншою особою , а також у разі втрати документа.

Згідно з ч.1 ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивачка надала суду достатньо доказів на їх підтвердження, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи з того , що нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину , інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 не встановлено , а позивачка спадщину прийняла фактично, постійно проживаючи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , суд вважає , що позовні вимоги щодо встановлення факту постійного проживання спадкоємиці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини , визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно , належне бабі ОСОБА_2 , обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.1220, 1223, 1296 ЦК України, ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини ОСОБА_1 з 2008 року по 01.02.20211 разом з ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом право приватної власності на житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку площею 0,6306 га для ведення особистого підсобного господарства , обслуговування житлового будинку , що розташовані по АДРЕСА_1 , після померлої ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування і ім`я сторін :

Позивачка: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Краснокутська селищна рада Богодухівського району Харківської області, юридична адреса: вул. Охтирська, 1, с-ще Краснокутськ, Богодухівського району, Харківської області, 62002.

Суддя Л. В. Вовк