ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

30 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 629/2537/24

провадження № 22-ц/818/3367/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Львової С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 липня 2024 року, постановлене суддею Ткаченко О.А.,

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позову зазначила, що вона є власником 1/3 частки квартири, у якій відповідач зареєстрований, але не проживає з 2019 року. Опору на проживання останньому у квартирі вона не чинила, останній не підтримує зв`язку, не утримує житло та не сплачує житло-комунальні послуги.

Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 липня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням не порушує його прав і не позбавляє його права спільної власності на частину вказаної вище квартири, зняття з реєстрації Відповідача не порушує його прав, так як він фактично проживає в іншій країні, реєстрація у спірній квартирі відповідача порушує права позивача як співвласника квартири, оскільки позивач змушена фактично сплачувати надмірні комунальні послуги, які нараховуються з урахуванням реєстрації Відповідача, та не може повноцінно скористатися державною допомогою на відшкодування витрат по оплаті комунальних послуг. Вказує, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з власної волі, добровільно.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_4 та члени його родини: позивач по справі, ОСОБА_1 та відповідач по справі, ОСОБА_2 є власниками квартири (в рівних частинах по 1/3 кожному власнику), за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло, посвідченого Лозівською міською радою Харківської області від 25.11.201, згідно розпорядження міського голови від 23.11.2010 за №353/2.

Отже, відповідач по справі, ОСОБА_2 , є співвласником квартири (1/3 частки), за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будівлі осіб, відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області №670 від 08.02.2022, у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 24.07.1991 по теперішній час, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 03.01.2019 по теперішній час та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 по теперішній час.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач по справі, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Позивачем на підтвердження своїх вимог щодо не проживання відповідача у квартирі, за адресою: АДРЕСА_1 , де останній зареєстрований, було надано ксерокопію паспорту на ім`я ОСОБА_2 виданого УМВД росії по тульській області від 26.02.2021.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.17 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

У статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено судом та підвтерджується матеріалами справи, ОСОБА_2 наразі є співвласником квартири та йому на праві власності належить у квартирі АДРЕСА_3 частка. Суду не надано доказів припинення за ОСОБА_2 права власності в 1/3 частці в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений (ст.41 Конституції України, ст.ст.316-319 ЦК України), крім випадків передбачених законом, то власник (співвласник) не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням. За таких обставин, оскільки співвласнику ОСОБА_2 належить право володіти, користуватися та розпоряджатися майном, яке належить йому на праві власності, то у даному випадку за жодних обставин він не може бути позбавлений права користуватися належним йому на праві спільної часткової власності спірною квартирою, оскільки у протилежному разі він не у спосіб, передбачений законом, буде позбавлений права власності. У даному випадку право власності без права користування існувати не може, бо місце проживання власника на зміст права власності не впливає. Право власності є непорушним.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_2 є співвласником майна, з приводу користування яким порушено спір, то підстави для задоволення позову відсутні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення суду відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова