ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» липня 2024 року

м. Харків

справа № 638/8764/15-ц

провадження № 22-з/818/139/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю. М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідачка - ОСОБА_1 , представник відповідачки - Мойсюк А. М.

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року в складі судді Руднєвої О.О.

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту № 800/16/13-1/8-117 від 27 березня 2008 року в сумі 11 582,76 грн та судовий збір - 243,60 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту №800/16/13-1/8-117 від 27 березня 2008 року в сумі 11 582,76 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» сплачений судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій просила заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, вирішити питання щодо судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», на користь ОСОБА_1 292,32 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

27 травня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 через представника подала заяву про ухвалення додаткового рішення та долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу. Заява мотивована тим, що вона користувалась правничою допомогою адвоката Мойсюка А.М., з яким 27 грудня 2023 року уклала договір про надання правничої допомоги. Як зазначено в пункті 4.1 договору сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката за даним договором складає 5 000, 00 грн. Отже, ціна за договором визначена у фіксованому розмірі. Крім того, в акті виконаних робіт (наданих послуг) від 24 травня 2024 року вказано перелік видів правничої допомоги, що надана адвокатом, з визначенням витраченого часу.

Просила долучити до матеріалів справи копії договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 27 грудня 2023 року; акту виконаних робіт (наданих послуг) від 24 травня 2024 року; товарного чеку від 27 грудня 2023 року; ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з Акціонерного товариства «Сенс банк» на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.

Частиною 3 статті 270 ЦПК України передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки постанову Харківського апеляційного суду від 21 травня 2024 року прийнято в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, заява ОСОБА_1 також підлягає розгляду у відповідному порядку.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви вважає, що заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Мойсюк А.М. на підставі договору № 1 про надання правничої (правової) допомоги від 27 грудня 2023 року та ордерів серія АХ № 1165567 від 03 січня 2024 року та серія АХ № 1178682 від 18 березня 2024 року (а. с. 60, 112, 157-160).

У пункті 4.1 договору про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 27 грудня 2023 року сторони погодили, що розмір гонорару за послуги/роботи адвоката за даним договором складає: 5 000, 00 грн (а. с. 159).

Оплата послуг адвоката в розмірі 5000,00 грн підтверджується копією товарного чеку б/н від 27 грудня 2023 року (а. с. 161).

В апеляційній скарзі на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року ОСОБА_1 вказала, що розмір витрат на правничу допомогу становить 5 000,00 грн, докази на підтвердження чого будуть надані протягом п`яти днів з дня ухвалення судового рішення (а. с. 110).

Постановою Харківського апеляційного суду від 21 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено, заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні позову Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовлено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», на користь ОСОБА_1 292,32 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

24 травня 2024 року ОСОБА_1 з адвокатом Мойсюком А.М. підписано акт виконаних робіт (наданих послуг) до договору № 1 про надання правової допомоги від 27 грудня 2023 року, з якого вбачається, що адвокатом надані наступні послуги: 27 грудня 2023 року - консультація клієнта, узгодження стратегії по справі тапідписання договору протягом 2 годин, 08 січня 2024 року - ознайомлення з матеріалами справи № 642/8764/15-ц в Дзержинському районному суді м. Харкова, їх аналіз протягом 2 годин, 29 січня 2024 року - підготовка та подання до Дзержинського районного суду м. Харкова заяви про перегляд заочного рішенняДзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року у справі № 638/8764/15-ц протягом 5 годин, 18 березня 2024 року - підготовка та подання до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги на заочне рішення Дзержинськогорайонного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року у справі № 638/8764/15-ц протягом 3 годин, 24 травня 2024 року - підготовка заяви про ухвалення додаткового рішення суду та долучення доказів понесення витрат на правничу допомогу у справі № 643/5111/23 протягом 2 годин. Адвокатом витрачено загалом 14 годин. Розмір гонорару визначено договором у фіксованому розмірі 5 000,00 грн (а. с. 157).

27 травня 2024 року (понеділок), тобто в межах передбаченого частиною 8 статті 141 ЦПК України строку, ОСОБА_1 через представника до суду апеляційної інстанції подала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19), від 23 травня 2022 року у справі № 724/318/21 (провадження № 61-19599св21).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід також ураховувати позицію Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_1 в її інтересах дійсно здійснено ознайомлення з матеріалами справи в суді першої інстанції (а. с. 57), подано заяву про перегляд заочного рішення (а. с. 62-74) та апеляційну скаргу (а. с. 102-113).

З урахуванням складності та категорії справи (стягнення заборгованості за кредитним договором), ціни позову (11 582,76 грн), обсягу доказів, складання вказаних вище процесуальних документів не потребувало від професійного адвоката значних зусиль та витрат часу.

Крім того, слід звернути увагу на позицію Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22, згідно якої при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерело права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.

Позиція представника відповідачки з часу перегляду заочного рішення судом першої інстанції не змінилась, заява про перегляд заочного рішення та апеляційна скарга містять здебільшого однакові доводи та дублюють одна одну.

Інших заяв по суті справи адвокат не подавав, участі у судових засіданнях не брав.

До того ж, у заяві про перегляд заочного рішення відповідачка взагалі не зазначила, що нею понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо витрат на складання заяви про ухвалення додаткового рішення колегія суддів не вбачає підстав для їх стягнення, оскільки подання такої заяви та доказів витрат на правничу допомогу протягом 5 днів з дня ухвалення рішення суду є правом сторони. ОСОБА_1 на власний розсуд вирішила подати такі докази саме після ухвалення постанови суду, що викликало необхідність складання відповідної заяви.

Отже, враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, з урахуванням обсягу та складності наданих відповідачці послуг з правничої допомоги протягом розгляду справи, категорії справи, ціни позову, обсягу доказів, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, судова колегія вважає, що з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги під час перегляду справи у розмірі 3 000,00 грн.

Керуючись ст. ст.141, 142, 270, 368, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2017 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 3 000, 00 грн витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - залишити без задоволення.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю. М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст додаткової постанови складено 30 липня 2024 року.