Провадження № 2/537/1383/2024
Справа № 537/4303/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.11.2024 в м. Кременчуці Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Фадєєвої С.О. за участю секретаря судових засідань Супруненко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу № 537/4303/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою, де просить ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , зареєстрований 18.09.2010 у відділі реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 310 та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.
На обґрунтування позову зазначила, що з 18.09.2010 вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі вони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказала, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем вони фактично припинили більше чотирьох років тому через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, у зв`язку з чим у сім`ї часто виникали сварки та суперечки. Вважає, що за таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім`ї та унеможливлює примирення з відповідачем. Вказала, що дочка проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач не надає необхідної та достатньої матеріальної допомоги на утримання дочки, хоча має таку можливість. З урахуванням викладеного просила позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, згідно з матеріалами справи просила розгляд справи проводити у її відсутність та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 повторно у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позовну заяву та будь-яких клопотань до суду від відповідача не надходило, у зв`язку з чим суд, відповідно до положень ч.8 ст. 178 ЦПК України, вирішує справу за наявними матеріалами.
У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи відповідно до ст. 280 ЦПК України проводити заочно.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 18.09.2010 у відділі реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 310, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .У шлюбі подружжя має малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .
У судовому засіданні встановлено, що близько чотирьох років тому сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, в них відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, спільного господарства вони не ведуть, що підтверджено позивачем. Відповідач будь-яких заперечень щодо повідомлених позивачем обставин суду не надав. Бажання та намір відновити нормальні сімейні стосунки у позивача відсутні.
Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.Згідно зі статтею 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.Відповідно до частини 2 статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.Згідно із положеннями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.
Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В ході розгляду справи сторонами клопотання про надання часу для примирення не заявлялися.
Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Зважаючи на те, що позивач не висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе залишити їй прізвище, набуте внаслідок укладення шлюбу.
За викладених обставин, беручи до уваги ту обставину, що сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, наміру поновлювати сімейні стосунки позивач не має, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікунинесуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.У відповідності до ч.8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1-3 статті 181 цього Кодексу способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст.182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Судом встановлено, що відповідно до ст. 187 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дочки із доходів відповідача в примусовому порядку не відраховуються, в порядку ст.188 Сімейного Кодексу України від обов`язку утримувати дочку відповідач не звільнений, угоди про добровільну сплату аліментів згідно ст.189 Сімейного кодексу України між сторонами не укладено. Дані обставини підтверджені позивачем у позовній заяві та не спростовані відповідачем.
При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, передбачені ст.182СК України. Суду не надано доказів того, що стан здоров`я дитини та стан здоров`я відповідача є незадовільним, відсутні докази і того, що відповідач є непрацездатним та не може утримувати дитину. Згідно з поясненнями позивача у позовній заяві відповідач є працездатним, не має на своєму утриманні інших неповнолітніх дітей. Відомостей про те, чи працює відповідач на даний час, а також відомостей про матеріальний стан суду не надано.
На підставі викладеного суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 100% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на думку суду, задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведенодостатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Згідн ост. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вбачається, що справа надійшла до суду 13.08.2024.Таким чином, аліменти підлягають стягненню з 13.08.2024, тобто з дня звернення позивачки з цим позовом до суду.
Судом встановлено, що позивачем при подачі позову до суду були понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. за вимогами про розірвання шлюбу, які слід стягнути з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України.Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, то у відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1211 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 142, 265, 280-282 ЦПК України, ч. 3 ст.105, ст.110, 112, 179, 180, 184,191Сімейного кодексу України, суд,-
Задовольнити частково позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.
Шлюб, зареєстрований 18.09.2010 у відділі реєстрації актів цивільного стану Комсомольського міського управління юстиції Полтавської області за актовим записом № 310 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, набуте у шлюбі, Малик
Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.08.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні інших вимог відмовити.
Рішення про стягнення аліментів у частині виплати за один місяць підлягає до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 1211 грн. 20 коп. зі сплати судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя С.О. Фадєєва