ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 545/3418/22 Головуючий суддя І інстанції Даниленко Т. П.
Провадження № 22-ц/818/2001/24 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: щодо реєстрації або обліку прав на майно
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мякоти Тетяни Миколаївни на рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування записів про право власності.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 08 серпня 1970 року по день його смерті. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять частина житлового будинку з надвірними будівлями та частина земельної ділянки площею 0,0826 га, розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний будинок з господарськими спорудами вони побудували під час шлюбу за спільні кошти та спільною працею, який значився за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням виконкому Будянської селищної ради від 08.09.2020 року № 121 поштова адреса будинку змінена і будинок значиться за такою адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2015 року, індексний номер 49109281, де зазначений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок літера А-1 з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м. Зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Також за ОСОБА_4 було зареєстроване право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0826 га, кадастровий номер :00:007:0006.

Після смерті ОСОБА_4 Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області була відкрита спадкова справа № 166/2020. Спадкоємцями померлого є позивач та їхні зі спадкодавцем діти, ОСОБА_2 , відповідач по справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Спадщину позивач прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем. Також спадщину прийняла дочка ОСОБА_2 шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Інші діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заяви про відмову від прийняття спадщини. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений 19 вересня 2001 року виконкомом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області за реєстром № 10, відповідно до якого заповів на ім`я позивачки все належне йому на момент смерті майно. Позивачкою за проханням спадкоємця за законом, ОСОБА_2 , в шестимісячний термін з моменту смерті чоловіка була подана до Харківської районної державної нотаріальної контори заява 26 лютого 2020 року про відмову від прийняття спадщини за законом та за заповітом після смерті чоловіка. Відмову від прийняття спадщини позивачка вчинила під впливом омани, так як на час відкриття спадщини перебувала у складному фізичному стані, скрутному матеріальному становищі, нести витрати по оформленню спадщини після смерті чоловіка, на житловий будинок не мала матеріальної можливості. Відповідач завіряла її, що буде піклуватися та забезпечувати її належні умови проживання в будинку. Після оформлення спадкових прав відповідачем по справі, ОСОБА_2 , її проживання в належній їй частині житлового будинку стало нестерпним. Відповідач вчиняє по відношенню до неї образи, фізичне насилля. На її звернення 04 лютого 2022 року до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області про видачу свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя вона отримала відмову. Листом № 334/02.14 від 09.02.2022 завідувач Харківською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_7 повідомила позивачку, що в своїй заяві від 26.02.2020 року вона повідомила нотаріуса, що все спадкове майно не є спільною сумісною власністю з померлим чоловіком, ОСОБА_4 , що на видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя не претендую, та що позивачці зміст статей 60,63 СК України державним нотаріусом було роз`яснено. Нотаріус повідомила, що 19 грудня 2020 року Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області були видані відповідачу по справі, ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний №3-1433, № 3-1434 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачу по справі на підставі виданих свідоцтв про право на спадщину належить право власності на увесь будинок та земельну ділянку. Нотаріусом було зазначено, так як строк відкликання заяви про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_4 сплив, а при її подачі позивачці було роз`яснено ст.1270 ЦК України, а саме право на відклик заяви протягом строку, встановленого для прийняття спадщини та були видані документи на спадкове майно спадкоємиці померлого, ОСОБА_2 , тому запропоновано звернутися до судових органів для відміни виданого державною нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, відміни державної реєстрації вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, з урахуванням необхідних для цього підстав. З отриманої копії заяви про відмову від прийняття спадщини позивачці стало відомо, що вона дійсно підписала зазначену заяву, однак заява не містить відомостей про те, що вона заяву прочитала особисто. Підпис заяви позивачка проводила без окулярів, особисто прочитати не могла, а лише погодилася з тим, що відмовляється від належної їй частки спадщини після смерті чоловіка. Щодо належного їй права на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, які є спільною сумісною власністю подружжя, вона не мала наміру відмовлятися та не відмовлялася. Окрім зазначеного житлового будинку, який був придбаний в 1970 році, а в подальшому перебудований нами, подружжям, право власності зареєстроване в 2015 році, іншого житла вона не мала та не має, проживає в зазначеному будинку з 1972 року по даний час. Не використання позивачкою за життя чоловіка свого права на отримання свідоцтва на 1/2 частку в спільному майні подружжя як той з подружжя, який пережив іншого, не позбавляє її права спільної сумісної власності, оскільки отримання одним з подружжя, який пережив іншого, свідоцтва про право власності на частку в їх спільному майні є його правом, а не обов`язком. Частка у спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив іншого, не входить до складу спадщини і не включається до спадкової маси. Наведені обставини змушують її звертатися до суду з позовом про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом в 1/2 частині, оскільки зазначені свідоцтва про право на спадщину за законом в 1/2 частині є недійсними.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Мякоти Тетяни Миколаївни посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що суд не правильно визначився з характером спірним правовідносин.

Вказує, що суд не обґрунтував висновок про правомірність дій нотаріуса при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на все майно, яке було зареєстроване за спадкодавцем, однак належало йому в частині спільного майна подружжя.

Правовідносини, які склались стосується не спадкового майна спадкодавця, а спільного майна подружжя та права іншого із подружжя на належну йому частку, яке не входить до складу спадщини.

Витребувані матеріали спадкової справи не містять підтвердження відмови позивача від належної їй частки житлового будинку та земельної ділянки.

Висновок суду першої інстанції про те, що оспорювані свідоцтва, видані ОСОБА_2 , станом на час розгляду справи в суді не порушують права позивача, відсутні законодавчо визначені підстави для визнання цих свідоцтв про право на спадщину за законом недійсним, є незаконним та необґрунтованим, оскільки не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних в матеріалах справи доказах, прийнятий без урахування судової практики Верховного Суду при розгляді аналогічних спорів.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представниці позивачки ОСОБА_1 - адвоката Мякоти Тетяни Миколаївни, за відсутності інших учасників справи, які не з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене рішення суду відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову суд зазначив , що згідно наявної в матеріалах справи спадкової справи державний нотаріус Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. видала оспорювані свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 з урахуванням заяв спадкоємців про відмову від прийняття спадщини: ОСОБА_1 №445 від 26.02.2020, ОСОБА_5 №495 від 29.02.2020, ОСОБА_6 №496 від 29.02.2020, та доданих до них відповідних документів.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 №445 від 26.02.2020 про відмову від спадщини вбачається, що вона відмовляється від прийняття спадщини та все спадкове майно не є спільною сумісною власністю з померлим чоловіком, на видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя вона не претендує. Нотаріусом їй було роз`яснено ст. 60, 63 Сімейного кодексу України, ст.1270 Цивільного кодексу України. Справжність підпису перевірено. Заява оформлена та зареєстрована нотаріусом у встановленому законом порядку. Крім того, вказана заява подана позивачем самостійно, за декілька днів до подачі відповідних заяв іншими спадкоємцями, що виключає будь-який вплив на неї заінтересованими особами. Скарг на незаконні дії нотаріуса позивачем не подавалось.

Обставини, зазначені позивачем в якості підстав для визнання недійсними оспорюваних свідоцтв, а саме, що вона вчинила правочин про відмову від прийняття спадщини під впливом омани, так як на час відкриття спадщини перебувала у складному фізичному стані, скрутному матеріальному становищі, нести витрати по оформленню спадщини після смерті чоловіка на житловий будинок не мала матеріальної можливості, а також, що відповідач вчиняє по відношенні до неї образ та фізичного насилля, під час розгляду справи свого підтвердження не знайшли, належних доказів на підтвердження наявності вказаних обставин позивачем суду не надано.

З урахуванням наведеного, суд встановив, що оспорювані свідоцтва, видані ОСОБА_2 , станом на час розгляду цієї справи в суді не порушують прав позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для визнання цих свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними.

Щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації речових прав відповідача ОСОБА_2 на спадкове майно, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації речових прав є свідоцтва про право на спадщину, які видані нотаріусом та не визнані судом недійсними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, а також той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця право на спадщину (частина 1 і 3 статті 1269 ЦК України).

Згідно частиною 1 статті 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину не створює ніяких нових прав у спадкоємців на майно, а тільки підтверджує вже існуюче право на нього, бо право на спадкове майно у них виникає з моменту відкриття спадщини.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для залучення до спадкування осіб, що подали заяву, склад спадкового майна. На підтвердження цих обставин витребовуються відповідні документи.

Нормами ЦК України також передбачена можливість оспорювання свідоцтва про право на спадщину.

Так, статтею 1301 ЦК України передбачена що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області 17.10.2019, який на день смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Будянської селищної ради Харківського району Харківської області № 359.

ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 08 серпня 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день його смерті).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входять 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0826 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Будянської селищної ради від 08.09.2020 року № 121 поштова адреса будинку змінена і будинок значиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на житловий будинок було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2015 року, індексний номер 49109281, де зазначений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок літера А-1 з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м.

Також за ОСОБА_4 у спільному шлюбі було зареєстроване право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0826 га, кадастровий номер :00:007:0006.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі права та обов`язки ОСОБА_4 , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме: право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0826 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений 19.09.2001 року виконкомом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області за реєстром № 10, відповідно до якого заповів на ім`я ОСОБА_1 все належне йому на момент смерті майно.

Після смерті ОСОБА_4 26.02.2020 Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області була відкрита спадкова справа № 166/2020.

Спадкоємцями померлого є дружина ОСОБА_1 та спільні зі спадкодавцем діти, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Спадщину позивач ОСОБА_1 прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем, шо підтверджується відповідною довідкою селищної ради.

Також спадщину прийняла дочка ОСОБА_2 шляхом подачі відповідної заяви до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 29.02.2020, яка зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 494.

Спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заяви про відмову від прийняття спадщини, які зареєстровані в книзі обліку спадкових справ за № 495 та № 496 Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області

Авдєєвою Г.М. в шестимісячний термін з моменту смерті чоловіка була подана до Харківської районної державної нотаріальної контори заява 26.02.2020 про відмову від прийняття спадщини за законом та за заповітом після смерті чоловіка, яка зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за №445 Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 19.12.2020 державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. після смерті ОСОБА_4 , 1947р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдиним спадкоємцем є його дочка ОСОБА_2 , яка приняла спадщину, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0826 га, кадастровий номер :00:007:0006, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Як передбачено п. 4.12 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, згідно із правилами п. 4.15 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до приписів п. 4.18 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Отже, свідоцтво про право на спадщину може бути видане нотаріусом спадкоємцю лише у випадку, якщо ним були подані всі необхідні документи, у тому числі ті, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке підлягає державній реєстрації і виходиться до складу спадщини.

Допитана в суді першої інстанції свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є рідною сестрою відповідачки ОСОБА_2 . Позивач це її мати. Після смерті батька відкрилася спадщина. Спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса для оформлення спадщини. Усі разом вони обговорили питання про відмову від своїх часток у спадщині на користь молодшої сестри - ОСОБА_2 , оскільки вона не має власного житла. Першою відмову від спадщини оформила мати ОСОБА_1 . Її ніхто не примушував, вона це зробила добровільно, свідомо та зазначила, що їй та брату треба зробити так само, що вони згодом і зробили. Родинні стосунки між ними були дружніми, часто спілкувались, ходили один до одного в гості, допомагали матері усім необхідним (гроші, ліки, їжа) та ніяких конфліктів між ними не виникало. Стосунки почали погіршуватись з моменту, коли у матері виникла азартна залежність від гри у «Поштовий клуб», на що вона витрачала усі наявні у неї гроші в тому числі і ті, які вони давали їй у якості утримання. Після того, як вони відмовились надавати їй гроші, вона почала погрожувати, що відбере назад будинок. Коли вони не погодились на її умови, вона звернулась до суду з вказаним позовом.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 19.12.2020 державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. після смерті ОСОБА_4 , 1947р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдиним спадкоємцем є його дочка ОСОБА_2 , яка приняла спадщину, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0826 га, кадастровий номер :00:007:0006, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 4.14 вказаного Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

З наявної в матеріалах справи спадкової справи вбачається, що державний нотаріус Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. видала оспорювані свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 з урахуванням заяв спадкоємців про відмову від прийняття спадщини: ОСОБА_1 №445 від 26.02.2020, ОСОБА_5 №495 від 29.02.2020, ОСОБА_6 №496 від 29.02.2020, та доданих до них відповідних документів.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 №445 від 26.02.2020 вбачається, що вона повідомляє, що від прийняття спадщини відмовляється згідно закону та згідно заповіту, посвідченого 19 вересня 2001 року виконкомом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області за реєстровим №110. Також , цією заявою повідомляє, що все спадкове майно, не є спільною сумісною власністю з померлим чоловіком, не видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя вона не претендує. Ст. 60, 63 Сімейного Кодексу України їй нотаріусом роз`яснені. (т. 1 а.с.135).

Справжність підпису перевірено. Заява оформлена та зареєстрована нотаріусом у встановленому законом порядку.

Крім того, вказана заява подана позивачем самостійно, за декілька днів до подачі відповідних заяв іншими спадкоємцями, що виключає будь-який вплив на неї заінтересованими особами. Скарг на незаконні дії нотаріуса позивачем не подавалось.

Згідно ст. 60, 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема: видають свідоцтва про право на спадщину; видають свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) на підставі спільної заяви або в разі смерті одного з подружжя.

Згідно до п.п. 2.1 п. 2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України від 22.02.2012 № 296/5 (зареєстровано в МЮ 22 лютого 2012 р. за № 282/20595) спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, зокрема: про видачу свідоцтва про право на спадщину; другого з подружжя (колишнього з подружжя) про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя).

Отже, за змістом вказаних норм права для видачі свідоцтва про право на спадщину про право власності на частку в спільному майні подружжя (колишнього подружжя) у разі смерті одного з подружжя (колишнього з подружжя) необхідна відповідна заява про наявність такого майна, яка має підтверджуватися відповідними доказами про наявність у спадковому майні спільного майна подружжя.

Оскільки позивачка у заяві про відмову від спадщини вказала, що спадкове майно не є сумісним майном подружжя, і при цьому їй було роз`яснено зміст норм ст.ст. 60, 63 СК України, якими це право передбачене, то за відсутності заяв позивачки про те, що спірна спадщина є спільним сумісним майном подружжя, або відповідних документів з цього приводу, - у нотаріуса не виникло визначеного у ст.ст. 34, 71 Закону України «Про нотаріат» обов`язку у разі смерті одного з подружжя видати позивачці свідоцтво про право на частку спільного сумісного майна другого подружжя. Наведені з цього приводу доводи скарги не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи та висновків суду не спростували.

Оскільки судом першої інстанції судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування згідно вимог ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивчкою судові витрати покладаються на неї.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мякоти Тетяни Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 04 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді колегії Ю.М.Мальований

Н.П.Пилипчук