Номер провадження: 22-ц/813/2503/24
Справа № 497/1404/22
Головуючий у першій інстанції Раца В.А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», представника відповідача Колток О.М.,

переглянувши справу №497/1404/22 за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» на рішення Болградського районного суду Одеської області від 11 серпня 2023 року у складі судді Раца В.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 28 липня 2022 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що працював механіком 1 категорії дільниці служби «Автотранспортне господарство» Одеського промислового майданчика Миколаївського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України». Відповідно до Наказу №233/к від 03 червня 2022 року «Про припинення трудового договору» звільнений на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін. Наказ про припинення трудового договору вважає незаконним, виданим без відповідних правових підстав, так як заяву про звільнення за угодою сторін написав під тиском та передав прибулому у відрядження з м. Миколаєва головному інженеру Миколаївського ЛВУМГ ОСОБА_2 27 травня 2022 року під кінець робочого дня у п`ятницю. При цьому реального бажання звільнятися із займаної посади не мав, тому 30 травня 2022 року вранці подав керівнику на Одеській промдільниці заступнику головного інженера ОСОБА_3 заяву про відкликання раніше поданої заяви про звільнення. Подати заяву 30 травня 2022 року особисто начальнику Миколаївського ЛВУМГ можливості не мав, так як його робоче місце знаходиться у місті Миколаєві. Того ж дня 30 травня 2022 року відкрив листок непрацездатності. 15 червня 2022 року поштою за місцем реєстрації отримав Наказ №223/к від 03 червня 2022 року про звільнення по пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП.

Позивач ОСОБА_1 просив:

визнати незаконним Наказ №223/к від 03 червня 2022 року «Про припинення трудового договору»;

поновити ОСОБА_1 з 07 червня 2022 року на посаді механіка 1 категорії дільниці служби «Автотранспортне господарство» Одеського промислового майданчика Миколаївського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України»;

стягнути з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 07 червня 2022 року по дату прийняття судового рішення.;

стягнути з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. та судові витрати (т.1 а.с.1-7).

Ухвалою судді Болградського районного суду Одеської області від 04 серпня 2022 року відкрито провадження у справі (т.1 ас.28).

Відповідач ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що 27 травня 2022 року ОСОБА_1 написав заяву про звільнення з 06 червня 2022 року за угодою сторін (п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України), яка була погоджена уповноваженою особою роботодавця ТОВ «Оператор ГТС України» 30 травня 2022 року та зареєстрована в журналі реєстрації заяв з кадрових питань 30 травня 2022 року за №301. Потому 30 травня 2022 року на адресу ТОВ «Оператор ГТС України» від ОСОБА_1 надійшла заява з проханням про відкликання заяви на звільнення від 27 травня 2022 року, зареєстрована за №7105СЛ22-1209, яка не була погоджена уповноваженою особою роботодавця ТОВ «Оператор ГТС України». Наказом Миколаївського ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України» від 03 червня 2022 року №223/к 06 червня 2022 року з ОСОБА_4 припинено трудовий договір за угодою сторін по пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України. Оскільки у день звільнення ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці та не прийшов у службу роботи з персоналом Одеського промислового майданчика для ознайомлення з наказом і отримання трудової книжки, то уповноваженою особою роботодавця було надіслано повідомлення ОСОБА_1 від 06 червня 2022 року №6 про необхідність отримати трудову книжку у будь-який зручний для нього спосіб та копії наказу про звільнення від 03 червня 2022 року №223/к. Не погоджуючи заяву ОСОБА_1 про відкликання раніше поданої заяви на звільнення, ТОВ «Оператор ГТС України» діяло в межах чинного законодавства, зокрема, пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України, та з дотриманням усталеної судової практики. Якщо роботодавець і працівник домовились про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це роботодавця і працівника. Приписами КЗпП для роботодавця не передбачено обов`язок прийняти відкликання працівником своєї заяви про звільнення у випадку досягнення домовленості про звільнення за угодою сторін. В даному випадку взаємна згода про анулювання домовленості про звільнення ОСОБА_1 відсутня. Звільнення відбулося не з ініціативи роботодавця, а за угодою сторін. Вимоги про відшкодування моральної шкоди безпідставні, так як ТОВ «Оператор ГТС України» не вчинено жодних дій та не допущено бездіяльності, які виразилися у порушенні законних прав працівника ОСОБА_1 (т.1 а.с.47-53).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 15 лютого 2023 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.39-41).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 11 серпня 2023 року позов задоволено частково; визнано незаконним та скасовано наказ №223/к від 03 червня 2022 року «Про припинення трудового договору»; поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді механіка 1 категорії дільниці служби «Автотранспортне господарство» Одеського промислового майданчика Миколаївського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» з 07 червня 2022 року; стягнуто з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 22 вересня 2022 року (дата після лікарняного) по 11 серпня 2023 року у розмірі 298915,99 грн.; допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць; стягнуто з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн., витрат на правову допомогу 10000,00 грн.; стягнуто з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь держави судовий збір в сумі 5136,35 грн. (т.2 а.с.197-210).

Висновок суду мотивовано тим, що головний інженер ОСОБА_2 не мав будь-яких повноважень щодо отримання від ОСОБА_1 заяви про звільнення 27 травня 2022 року та передачі її будь-куди (начальнику управління, відділу кадрів, канцелярії тощо). Заява ОСОБА_1 про звільнення за угодою сторін не містить віз безпосереднього керівника механіка начальника дільниці служби «Автотранспортне господарство» Одеського ПМ Миколаївського ЛВУМГ та його заступника головного інженера Одеського ПМ як керівника дільниці в цілому. З наданих сторонами доказів та пояснень свідків встановлено, що сторонами трудового договору не було досягнуто угоди про звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України, що позивач не мав наміру звільнятися, не звертався до свого керівництва з відповідною заявою, сторони не погоджували умови звільнення, в тому числі й дату припинення трудового договору, з накладеної резолюції ОСОБА_5 не вбачається його думка з приводу зазначеного у заяві ОСОБА_1 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на рішення суду.

В апеляційній скарзі ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про відмову в позові (т.1 а.с.214-226).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у наступному. Передбачена пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України угода сторін є самостійною підставою припинення трудового договору. ОСОБА_1 власноручно написав заяву про звільнення з 06 червня 2022 року за угодою сторін, яка була погоджена уповноваженою особою роботодавця та зареєстрована. Докази у справі не підтверджують відсутності волі позивача щодо звільнення за згодою сторін на момент подання відповідної заяви. Факт вчинення психологічного тиску на позивача з боку третіх осіб при написанні заяви про звільнення не доведено. Заяву про звільнення подано на ім`я начальника Миколаївського ЛВУМГ ТОВ «Оператор газотранспортної системи України», який уповноважений видавати накази та розпорядження по ЛВУМГ, зокрема з кадрових питань (приймає на роботу та звільняє з роботи працівників ЛВУМГ), тому саме з ним необхідно було погоджувати заяву про звільнення за згодою сторін. Наявність чи відсутність віз інших посадових осіб на заяві про звільнення не впливає на правомірність прийняття кадрових рішень керівником структурного підрозділу. ОСОБА_1 з заявою про звільнення звертався до свого безпосереднього керівника ОСОБА_5 , який уповноважений на прийняття та звільнення з роботи працівників ЛВУМГ у відповідності до Положення, погоджена заява була направлена на відповідний підрозділ для відповідної роботи. Наказ №223/к від 03 червня 2023 року «Про припинення трудового договору» є прийнятим на підставі законодавства. Приписами КЗпП для власника або уповноваженого ним органу не передбачено обов`язок прийняття відкликання працівником своєї заяви про звільнення у випадку досягнення домовленості про звільнення за угодою сторін. Оскільки звільнення відбулося за угодою сторін, а не з ініціативи роботодавця, то ОСОБА_1 був правомірно звільнений у день, коли перебував на лікарняному. Законність звільнення виключає поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. В апеляційній скарзі дано обґрунтування безпідставності стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що звільнятися не бажав, написав заяву про звільнення під тиском ОСОБА_2 , йому ж заяву і надав вимушено, на наступний робочий день написав заяву про відкликання заяви про звільнення, від керівництва не отримував відповіді про узгодження заяви про звільнення аж поки не надали наказ про звільнення. Оскільки підставою припинення трудового договору є угода сторін, тому візування повинно мати відповідну думку роботодавця, в даному випадку безпосереднього керівника, щодо можливості звільнення з займаної посади за угодою сторін, а не за власним бажанням, тобто погодити дату звільнення, що надає певних переваг саме працівникові, а не відповідає інтересам товариства. ОСОБА_2 був заінтересований у звільненні ОСОБА_1 , докази того, що ОСОБА_1 просив ОСОБА_2 передати заяву саме керівнику ОСОБА_5 , відсутні. Звільнення проведено незаконно, що має наслідком поновлення позивача на роботі, стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди і судових витрат (т.3 а.с.58-62).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в позові з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працював у ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на посаді механіка 1 категорії дільниці служби «Автотранспортне господарство» Одеського промислового майданчика Миколаївського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів.

27 травня 2022 року ОСОБА_1 подав заяву про звільнення з 06 червня 2022 року за угодою сторін по пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України; заяву про звільнення зареєстровано в журналі реєстрації заяв з кадрових питань 30 травня 2022 року за №301 (т.1 а.с.58).

30 травня 2022 року уповноваженою особою роботодавця ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» погоджено заяву ОСОБА_1 від 27 травня 2022 року про звільнення (т.1 а.с.58).

30 травня 2022 року на адресу ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надійшла заява ОСОБА_1 від 30 травня 2022 року з проханням відкликання заяви про звільнення, що була подана 27 травня 2022 року; заяву про відкликання зареєстровано за №7105СЛ22-1209 (т.1 а.с.59).

Наказом Миколаївського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» від 03 червня 2022 року №223/к «Про припинення трудового договору» припинено 06 червня 2022 року трудовий договір з ОСОБА_1 , механіком 1 категорії дільниці служби «Автотранспортне господарство» Одеський промисловий майданчик за угодою сторін по пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП (підстава: заява ОСОБА_6 від 27 травня 2022 року, зареєстрована за №301) (т.1 а.с.62).

06 червня 2022 року ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» надіслано ОСОБА_1 повідомлення від 06 червня 2022 року №6 «Про необхідність отримати трудову книжку» (т.1 а.с.63, 64).

Підставами припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін (п.1 ч.1 ст.36 КЗпП України).

Законодавство не встановлює порядку чи строків припинення трудового договору за угодою сторін, у зв`язку з чим вони визначаються працівником і роботодавцем у кожному конкретному випадку. Підстава звільнення по пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, при цьому пропозиція про припинення трудового договору може виходити як від працівника, так і від роботодавця. Припинення трудового договору з вказаних підстав не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від роботодавця, день закінчення роботи визначають сторони за взаємною згодою. Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) та трудовій книжці зазначають підставу звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини 1 статті 36 КЗпП України і раніше домовлену дату звільнення.

Передбачена пунктом 1 частини 1 статті 36 КЗпП України підстава припинення трудового договору є самостійною підставою припинення трудового договору, яка відрізняється від розірвання трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи роботодавця тим, що потребує спільного волевиявлення сторін, спрямованого на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав.

Законодавством не передбачено обов`язкової письмової форми угоди сторін про припинення трудового договору; така угода оформляється між сторонами шляхом подання працівником заяви про звільнення за угодою сторін із зазначенням дати припинення трудового договору.

При домовленості між працівником та роботодавцем про припинення трудового договору по пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами; анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це роботодавця і працівника.

27 травня 2022 року ОСОБА_1 власноручно написав заяву на ім`я начальника Миколаївського ЛВУМГ ТОВ «Оператор ГТС України» ОСОБА_5 про звільнення з 06 червня 2022 року за угодою сторін (п.1 ч.1 ст.36 КЗпП); заява була погоджена уповноваженою особою роботодавця ТОВ «Оператор ГТС України» 30 травня 2022 року, зареєстрована в журналі реєстрації заяв з кадрових питань 30 травня 2022 року за №301.

Поданням 27 травня 2022 року заяви про звільнення ОСОБА_1 надав свою згоду на припинення трудового договору за угодою сторін з конкретної дати, а саме з 06 червня 2022 року.

Належні, допустимі, достовірні докази вчинення психологічного тиску на ОСОБА_1 при написанні заяви про звільнення відсутні.

Прийняття пропозиції роботодавця звільнитися за угодою сторін не є вчинення на працівника тиску при написанні заяви про звільнення за угодою сторін.

Заява ОСОБА_1 від 27 травня 2022 року про звільнення за угодою сторін була погоджена роботодавцем, натомість заява ОСОБА_1 від 30 травня 2022 року про відкликання заяви про звільнення не була погоджена роботодавцем. Як наслідок, анулювання домовленості про припинення трудового договору за угодою сторін не відбулося в силу відсутності згоди роботодавця на прийняття відкликання працівником ОСОБА_1 заяви про звільнення за угодою сторін.

Доводи ОСОБА_1 щодо сумнівів у реєстрації його заяви про звільнення 30 травня 2022 року, щодо недоведеності погодження звільнення уповноваженою особою роботодавця спростовані наданими відповідачем доказами реєстрації, повноважень посадових осіб вирішення кадрових питань тощо.

Доводи ОСОБА_1 про відсутність наміру звільнятися спростовані власноручно ним написаною заявою про звільнення.

Підстави вважати звільнення ОСОБА_1 по пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП України проведеним з порушенням норм трудового законодавства відсутні, так як позивач власноручно написав заяву про звільнення за угодою сторін з 06 червня 2022 року, позивач не надав належних та допустимих доказів написання заяви про звільнення під тиском відповідача, позивач не отримав згоди відповідача на анулювання угоди про припинення трудового договору.

Приписами трудового законодавства не передбачено для роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) обов`язку прийняти відкликання працівником заяви про звільнення за угодою сторін при досягненни між працівником та роботодавцем домовленості про припинення трудового договору за угодою сторін.

Наказ №223/к від 03 червня 2022 року «Про припинення трудового договору» по пункту 1 частини 1 статті 36 КЗпП є законним, підставою винесення наказу є заява ОСОБА_1 від 27 травня 2022 року про звільнення за угодою сторін.

Правові підстави для скасування наказу про звільнення та, відповідно, поновлення ОСОБА_1 на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відсутні.

Перебування ОСОБА_1 на лікарняному не має наслідком незаконність наказу №223/к від 03 червня 2022 року «Про припинення трудового договору, так як звільнення відбулося за угодою сторін, а не з ініціативи роботодавця.

Моральна шкода обумовлена звільнення, яке позивач вважав незаконним, що не підтверджено. Інших протиправних дій (бездіяльності) ТОВ «Оператор ГТС України», які б виразилися у порушенні законних прав ОСОБА_1 , не встановлено. За таких обставин, правові підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких відносяться, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, покладаються у разі відмови у позові на позивача (п.1 ч.3 ст.133, п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Витрати ТОВ «Оператор ГТС України» по сплаті за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 7704,53 грн. підлягають компенсації за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» задовольнити.

Рішення Болградського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2023 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовити.

Витрати товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» по сплаті за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 7704 грн. 53 коп. компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова