Справа № 588/1436/24
Провадження № 2/588/343/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2024 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Огієнка О.О., за участю: секретаря судових засідань Міронченко Г.О., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

У С Т А Н О В И В:

Представниця позивача ОСОБА_3 у серпні 2024 року звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що 24.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 6680098, за яким останній не виконав обов`язку щодо повернення кредиту.

29.01.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» був укладеного договір факторингу № 29012024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_2 на суму 19682,82 грн, з яких: 5900,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 13764,57 грн сума заборгованості за відсотками; 18,25 грн заборгованість за комісією.

Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 6680098 від 24.09.2023 у розмірі 19682,82 грн.

Також, 24.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 6363684, за яким останній не виконав обов`язку щодо повернення кредиту.

11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_2 на суму 6494,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 4494,00 грн сума заборгованості за відсотками за користування позикою.

Таким чином відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 6363684 від 24.10.2023 у розмірі 6494,00 грн.

Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів.

У зв`язку з наведеним, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за кредитним договором № 6680098 від 24.09.2023 у розмірі 19682,82 грн, заборгованість за договором позики № 6363684 від 24.10.2023 у розмірі 6494,00 грн, а також понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 05.08.2024 було відкрито провадження у даній справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судовий розгляд.

11.11.2024 представник відповідача ОСОБА_1 подав додаткові пояснення у яких зазначив, що ОСОБА_2 у період з 01.02.2023 по 14.06.2024 проходив військову службу у Збройних Силах України по мобілізації, є учасником бойових дій, тому, відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вимоги позивача про стягнення заборгованості за відсотками та пенею по кредитним договорам не підлягають задоволенню. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 7900,00 грн, з яких 5900, 00 грн заборгованість за основною сумою боргу за кредитним договором № 6680098, та 2000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу за договором позики № 6363684. Тому представник відповідача просить задовольнити позов частково, а також стягнути з позивача на користь відповідача понесені останнім судові витрати на отримання професійної правничої допомоги.

У судове засідання представниця позивача не з`явилася, але у позовній заяві зазначила, що просить провести розгляд справи без її участі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні частково заперечив проти позову пославшись на обставини викладені у додаткових поясненнях. Також представник відповідача подав докази на підтвердження розміру понесених відповідачем судових витрат на правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн та просив стягнути з позивача такі витрати.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого.

Судом установлено, що 24.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_2 був укладений договір про споживчий кредит № 6680098, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 5900,00 грн на строк 110 днів, який складається з пільгового періоду 20 днів (до 14.10.2023) та поточного періоду 90 днів (до 12.01.2024) з умовою сплати процентів: у розмірі 1,25% за кожний день протягом пільгового періоду; у розмірі 3% за кожний день користування кредитом протягом поточного періоду, а також зі сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 590,00 грн, яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Також сторонами був погоджений графік погашення кредиту та інші умови кредитування (а.с. 6-11, 13).

Також 24.10.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_2 був укладений договір позики № 6363684, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000,00 грн на строк 80 днів, з умовою сплати процентів: за акційною або базовою процентною ставкою у розмірі 2,49000% за кожний день; за фіксованою процентною ставкою у розмірі 3,00000% за кожний день. Також сторонами був погоджений графік погашення кредиту та інші умови кредитування (а.с. 25-31).

Вищевказані договори були укладені між сторонами у формі електронного документа з відповідними електронними підписами сторін.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ч.1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. В силу ст. 12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Отже, зі змісту кредитних договорів вбачається, що у них визначені основні істотні мови, характерні для таких видів договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_2 погодився на укладення договорів саме такого змісту, про що свідчить підписання цих договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Надані позивачем до кредитних договорів паспорт споживчого кредиту та паспорт позики суд не приймає як складову частину вказаних кредитних договорів, зважаючи на те, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Такі висновки суду щодо застосування норм права відповідають висновкам Верховного Суду викладеним у постанові у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.

29.01.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» було укладено договір факторингу № 29012024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_2 за кредитним договором № 6680098 від 24.09.2023 на суму 19682,82 грн, з яких: 5900,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13764,57 грн сума заборгованості за відсотками; 18,25 грн заборгованість за комісією (а.с. 14-17).

11.01.2024 між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений договір факторингу № 11-01/2024, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, зокрема до ОСОБА_2 за кредитним договором № 6363684 від 24.10.2023 на суму на суму 6494,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4494,00 грн сума заборгованості за відсотками за користування позикою (а.с. 35-40).

Отже, враховуючи досліджені докази, а також встановлені обставини, суд вважає доведеним, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитних договорів, що були укладені 24.09.2023 та 24.10.2023 між ОСОБА_2 та первісними кредиторами ТОВ «МІЛОАН», ТОВ «МАНІФОЮ».

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Всупереч умов кредитних договорів відповідач не виконав свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість розмір якої, згідно розрахунків складених представником позивача становить:

- за договором про споживчий кредит № 6680098 від 24.09.2023 у розмірі 19682,82 грн, з яких: 5900,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 13764,57 грн сума заборгованості за відсотками, 18,25 грн заборгованість за комісією;

- за договором позики № 6363684 від 24.10.2023 у розмірі 6494,00 грн, з яких: 2000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 4494,00 грн сума заборгованості за відсотками за користування позикою (а.с. 18, 41).

Суд не погоджується із вказаними розрахунками зважаючи на таке.

Згідно ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Визначення «особливого періоду» наведено у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 за № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII), відповідно до статті 1 якого:

мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано;

особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 за № 1932-ХІІ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Вирішуючи питання щодо темпоральних меж дії особливого періоду в розумінні Закону № 3543-XII, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року по справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновків, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи.

Особливий період закінчується з прийняттям Президентом України відповідного рішення про переведення усіх інституцій України на функціонування в умовах мирного часу.

Такої ж позиції дотримувалось і Міністерство оборони України, про що свідчить лист від 01 жовтня 2015 року №322/2/8417, в якому зазначено, що особливий період в Україні настав із 17 березня 2014 року на підставі Указу Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 «Про часткову мобілізацію» та триває дотепер, а його скасування буде здійснено окремим Указом Президента України «Про демобілізацію» після стабілізації обстановки на Сході України.

24 лютого 2022 року Указом Президента України за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року за № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» о 05 годині 30 хвилин 24 лютого 2022 року в України був введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Як установлено судом, на підставі наданих представником відповідача доказів, зокрема копії військового квитка, довідок з військової частини НОМЕР_1 від 16.12.2023 та 10.04.2024, посвідчення учасника бойових дій, ОСОБА_2 у період з 01.02.2023 по 14.06.2024 проходив військову службу в Збройних Силах України по мобілізації, є учасником бойових дій, брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації проти України перебуваючи в Донецькій області (а.с. 75-81).

Таким чином, судом встановлено, що на момент укладення кредитних договорів та протягом строку їх дії відповідач перебував на військовій службі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що кредиторами в супереч положенням ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» нараховані відповідачеві проценти за користування кредитом.

Таким чином, суд погоджується з аргументами представника відповідача та вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом не підлягають задоволенню.

Разом тим, зважаючи на установлені судом обставини про те, що відповідач фактично отримав та користувався кредитними коштами, які удобровільному порядку не повернув, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення у примусовому порядку з відповідача суми заборгованості за тілом кредиту за договором про споживчий кредит № 6680098 у розмірі 5900,00 грн та за договором позики № 6363684 у розмірі 2000,00 грн.

Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Оскільки позовні вимоги судом задоволені на 30,18%, отже витрати позивача на оплату судового збору мають бути стягнуті з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що враховуючи сплачену суму судового збору становить 913,85 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн, суд враховує таке.

Відповідно до положень статті 137 ЦПК України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представник відповідача у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 05.11.2024; договір про надання правової допомоги від 04.11.2024; додаток № 1 до договору про надання правової допомоги від 04.11.2024; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 23.11.2024; квитанцію від 23.11.2024 про сплату позивачем коштів у розмірі 6500 грн за надану професійну правничу допомогу (а.с. 72, 84-89).

Указані докази підтверджують факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір у сумі 6500 грн.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено в п. 95 рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Дослідивши надані стороною відповідача докази понесених витрат на професійну правничу допомогу суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є завищеним зважаючи на таке.

Згідно акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 23.11.2024 на виконання умов договору про надання правової допомоги від 04.11.2024 адвокатом Сумцовим Є.С. було вчинено такі дії: надано консультацію щодо спору, здійснено вивчення законодавства та судової практики, узгоджено правову позицію, підготовлено письмові пояснення, на що витрачено 4 год., а вартість послуг склала 4000,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи за допомогою системи «Електронний суд», на що витрачено 1 год., а вартість послуги склала - 1000,00 грн; підготовка заяви про розподіл судових витрат, на що витрачено 30 хв., а вартість послуги склала 500,00 грн.

Дана справа відноситься до категорії малозначних, а чинне законодавство та судова практика у справах цієї категорії є сталими, тому не потребувало значного часу для аналізу.

Також письмові пояснення надані представником відповідача складаються з 3 аркушів, тому їх написання, враховуючи професійну підготовку адвоката, який є фахівцем у галузі права, не становить складності та не може становити стільки тривалий час.

Крім того, заява про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 02.02.2024 по справі №910/9714/22.

Зважаючи на обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне визначити суму відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу у даній справі у розмірі 3000 грн.

Саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання суду є справедливим та обґрунтованим, співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, а також не суперечитиме принципу розумності судових витрат.

За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню частково, тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені ним витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2094 грн 60 коп.

Керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 7900 (сім тисяч дев`ятсот) грн 00 коп., а також кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 913 (дев`ятсот тринадцять) грн 85 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» на користь ОСОБА_2 кошти на відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 2094 (дві тисячі дев`яносто чотири) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ, ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення суду складено 02.12.2024.

Суддя О. О. Огієнко