Провадження №: 2/336/2145/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Нєдєльчевої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Запорізької міської ради про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась 14.07.2023 р. до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до складу якої входить, зокрема, 1/3 частина житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_2 заповіт складено не було, у зв`язку з чим спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємці першої, другої та третьої черг після смерті ОСОБА_2 відсутні.

Позивач є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 , оскільки вона проживала зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини.

Після смерті ОСОБА_2 позивач прийняла спадщину в порядку, передбаченому ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки її постійне місце проживання на час відкриття спадщини було зареєстровано разом із ОСОБА_2 у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 та протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не заявила про відмову від спадщини.

Обставини щодо її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю у період з листопада 2014 р. й до часу смерті ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 підтверджується тим, що спадкодавець набув право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку на підставі договору дарування від 31.10.2014 р., укладеного між дарувальником ОСОБА_3 , яка є її донькою, та обдаровуваним ОСОБА_2 .

Після отримання 31.10.2014 р. в дар від доньки позивача ОСОБА_3 1/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 почав постійно проживати у вказаному житловому будинку та 06.11.2014 р. зареєстрував своє місце проживання у ньому.

Іншого житла, окрім 1/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 не мав.

Позивач також проживала у згаданому житловому будинку з 11.01.2005 р. й до цього часу її місце проживання зареєстровано у вказаному будинку.

При цьому з листопада 2014 р. й до часу смерті ОСОБА_2 вони проживали у будинку саме однією сім`єю в одній з двох ізольованих квартир цього будинку, займаючи у будинку такі приміщення: коридор 2-1, передпокій 2-2, кухню 2-3 та кімнату 2-4.

Спільно проживаючи із ОСОБА_2 у житловому будинку вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Іншу ізольовану квартиру у житловому будинку АДРЕСА_1 займала ОСОБА_3 , у власності якої, після дарування 31.10.2014 р. ОСОБА_2 1/3 частини будинку, залишилося 1/6 частина будинку. При цьому ОСОБА_3 займала та продовжує займати такі приміщення у будинку: кухню 1-1, санвузол 1-2, кухню 1-3 та кімнату 1-4.

Власник частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 фактично у цьому будинку ніколи не поживав.

Після смерті ОСОБА_2 позивач організувала його поховання та понесла у повному обсязі витрати на поховання останнього.

Посилаючись на ст.ст.1223, 1258, 1261, 1262, 1263, 1264, 1268, 1270 ЦК України, позивач просить встановити факт її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини (з листопада 2014 р. до 18.05.2022 р.) в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.07.2023 р. справу передано в провадження судді Карабак Л.Г.

Ухвалою від 21.07.2023 р. у справі відкрито провадження та призначено її розгляд за правилами загального позовного провдження.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2024 р. справу передано в провадження судді Дацюк О.І.

Ухвалою від 29.02.2024 р. справу передано на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, на підставі ст.31 ЦПК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 18.04.2024 р. справу передано до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя на підставі ст.ст.30, 31 ЦПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.05.2024 р. справу передано в провадження судді Щасливої О.В.

Ухвалою від 21.08.2024 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 17.09.2024 р.

17.09.2024 р. розгляд справи відкладено на 01.11.2024 р. у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2024 р. справу передано в провадження судді Дмитрюк О.В.

01.11.2024 р. в судовому засіданні оголошено перерву до 19.11.2024 р. на підставі ч.2 ст.240 ЦПК України.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, рішення просить ухвалити на розсуд суду (ас.118-119).

Розгляд справи за відсутності учасника процесу узгоджуються з положеннями ч.3 ст.211 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідків, приймаючи до уваги позицію представника відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.20).

На день смерті ОСОБА_2 налажала 1/3 частина житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Кузьміною Н.О., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 31.10.2014 р. за р.№ 672 (а.с.18, 39-41), де дарувальником була ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 є донькою позивача ОСОБА_1 (а.с.26, 27).

Власником 1/6 частини згаданого житлового будинку є ОСОБА_3 , та частини ОСОБА_4 (а.с.15-16, 17-18, 19, 28).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, про що свідчить Інформаційна довідка зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.134).

ОСОБА_1 з 11.01.2005 р. зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

З акту підтвердження фактичного проживання від 07.07.2023 р. (а.с.11), складеного квартальним комітетом № 89 по Шевченківському району м.Запоріжжя судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 08.11.2014 р. по 18.05.2022 р. фактично проживали за адресою: АДРЕСА_1 та вели сумісне господарство.

Витрати на організацію та проведення поховання ОСОБА_2 понесла позивач ОСОБА_1 , про свідчить договір-замовлення № 2400 та рахунок-фактура (а.с.12, 13).

Допитані судом свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, їх стосунки були притаманні стосункам бабусі та онука, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, доглядали будинок та земельну ділянку.

Згідно ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 також зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21.

Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 постійно спільно проживали та були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, як бабуся та онук, з листопада 2014 року по день смерті ОСОБА_2 , тобто по 18.05.2022 року, що підтверджується письмовими доказами у справі, а також показами свідків.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Таким чином заявником доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_2 має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що заявник спільно проживала з померлим не менш як п`ять років до дня відкриття спадщини, їхнім взаєминам були притаманні ознаки сім`ї, зокрема як онука та бабусі, що підтверджується дослідженими судом доказами.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи обґрунтування заяви знайшли своє об`єктивне підтвердження, суд вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Запорізької міської ради (м.Запоріжжя, пр.Соборний, 206, ) про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини - задвольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини (з листопада 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 29 листопада 2024 року.

Суддя О.В.Дмитрюк