Провадження № 2/127/3777/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Вінницької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Вінницької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю. Позов мотивовано тим, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 24.12.1997 позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,1181 га, яка розташована в межах міста Вінниці за адресою: АДРЕСА_1 . З метою присвоєння земельній ділянці кадастрового номера та реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі згідно вимог чинного законодавства, 15.07.2021 позивач звернувся до проектної організації ПП «Геопростір-ГС» із заявою для виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж вищезазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості). Про що було укладено відповідний договір № 138 від 15.07.2021. 22 вересня 2021 року державним кадастровим реєстратором відділу у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі того, що земельна ділянка, яка перебуває у його власності перетинається із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0100. Площа співпадіння склала 2,822%. Згідно із загальнодоступними відомостями з Публічної кадастрової карти, право приватної власності за земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0100, площею 0,063 га, зареєстроване за ОСОБА_2 . Таким чином, станом на даний момент, позивач позбавлений можливості внести відомостей до Державного земельного кадастру про свою земельну ділянку, яка належить мені на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 24.12.1997, відповідно до вимог закону України «Про державний земельний кадастр», що є порушенням його прав як власника, так як фактично позбавляє його можливості володіти, користуватися та розпоряджатися об`єктом нерухомості на власний розсуд, що є втручанням управо на мирне володіння майном. Просить усунути перешкоди в користуванні належною гр. ОСОБА_1 згідно державного акта на право приватної власності на землю від 24.12.1997 року земельною ділянкою загальною площею 0,1181 га, яка розташована в межах міста Вінниці за адресою: АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, зобов`язавши гр. ОСОБА_2 привести межі належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0100, що знаходиться на території Вінницької міської ради Вінницької області у відповідність до межі присадибної земельної ділянки гр. ОСОБА_1 , усунувши накладку на його земельну ділянку.

Ухвалою суду від 28.12.2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

25.04.2023 року ухвалою суду по справі призначено судову земельно технічну експертизу на час проведення якої провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 25.07.2023року провадження по справі відновлено.

01.11.2023 року ухвалою суду по справі призначено повторну земельно технічну експертизу на час проведення якої провадження по справі зупинено.

Ухвалою суду від 02.09.2024 року провадження по справі відновлено.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала заперечувала щодо його задоволення.

Представник третьої особи в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

При розгляді справи судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 24.12.1997 позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,1181 га, яка розташована в межах міста Вінниці за адресою: АДРЕСА_1 .

22 вересня 2021 року державним кадастровим реєстратором відділу у Новомосковському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області позивачу було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру на підставі того, що земельна ділянка, яка перебуває у його власності перетинається із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0100. Площа співпадіння склала 2,822%.

На виконання ухвали суду від 25.04.2023 року надано висновок № 008/23 від 11.07.2023року, згідно якого на підставі проведеного дослідження, беручи до уваги результати топографо геодезичної зйомки, натурного обстеження об`єктів дослідження встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0100 накладається на фактичні межі земельної ділянки ОСОБА_1 , яка належить йому на праві приватної власності на землю серія ЯВН, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 399 від 24.12.1997, що розташована по АДРЕСА_1 . Площа накладення становить 0,0033га = 33кв.м. та графічно відображена на план схемі в додатку 3 до висновку.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Формування земельних ділянок шляхом поділу та об`єднання раніше сформованих земельних ділянок, які перебувають у власності або користуванні, без зміни їх цільового призначення здійснюються за технічною документацією із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у заставі, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Поділ, об`єднання земельної ділянки, що перебуває у користуванні, здійснюється за згодою землекористувача, заставодержателя. Справжність підпису на такій згоді засвідчується нотаріально.

Земельні ділянки можуть бути об`єднані, якщо вони мають однакове цільове призначення. У разі поділу земельної ділянки, об`єднання земельних ділянок сформовані земельні ділянки зберігають своє цільове призначення.

Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація прав суборенди, сервітуту, які поширюються на частину земельної ділянки, здійснюється після внесення відомостей про таку частину до Державного земельного кадастру.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; індексна кадастрова карта (план) - картографічний документ, що відображає місцезнаходження, межі і нумерацію кадастрових зон і кварталів та використовується для присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам і ведення кадастрової карти (плану); кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Статтею 18 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що документами Державного земельного кадастру, які створюються під час його ведення, є: індексні кадастрові карти (плани) України, Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст; індексні кадастрові карти (плани) кадастрової зони, кадастрового кварталу; кадастрові карти (плани) Автономної Республіки Крим, областей, районів, сіл, селищ, міст, інші тематичні карти (плани), перелік яких встановлюється Порядком ведення Державного земельного кадастру; Поземельні книги.

Згідно ст.11 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до норм та правил, технічних регламентів. Зміна вимог норм та правил, технічних регламентів щодо показників точності або способів її визначення, зміна геодезичної або картографічної основи Державного земельного кадастру (у тому числі систем координат), що використовувалися для його ведення, не є підставою для визнання відомостей Державного земельного кадастру такими, що підлягають уточненню, якщо на момент їх внесення вони відповідали нормам та правилам, технічним регламентам.

До Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення(категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів, координат поворотних точок, геометричних параметрів, назв, адрес будівель, споруд та інженерних мереж, ідентифікаторів об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; частину земельної ділянки, на якій може проводитися гідротехнічна меліорація; відомості про назву, код (номер)меліоративної мережі, яка забезпечує гідротехнічну меліорацію відповідної земельної ділянки; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (ст.15 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).

Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про Державний земельний кадастр», відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру: на підставі відповідної документації із землеустрою щодо формування земельних ділянок - у випадках, визначених статтею 79-1 Земельного кодексу України, при їх формуванні; на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) - у разі встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за її фактичним використанням відповідно до статті 107 Земельного кодексу України та у разі зміни меж суміжних земельних ділянок їх власниками.

Частиною 5 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації.

Також, відповідно до ч. 6 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є: розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора; подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі; невідповідність поданих документів вимогам законодавства; знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

Згідно ст.37 Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах.

Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації.

Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. (ст. 78 ЗК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України).

Згідно ст.152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Дослідивши висновок експерта № 008/23 суд прийшов до висновку, що даний висновок є необгрунтованим та такий що суперечить матеріалам справи, оскільки експерт для надання висновку керувався координатами земельних ділянок, в т.ч. визначеними відповідними спеціалістами - ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 . Однак, в матеріалах справи наявна копія технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у власності гр. ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по АДРЕСА_1 , виготовлена Приватним підприємством «Геопростір-ГС». В складі вказаної технічної документації наявна відомість вирахування площі та каталог координат точок повороту межі земельної ділянки (СК-63). Однак, координати точок повороту межі земельної ділянки, визначенні ПП «Геопростоір-ГС» та ФОПами ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) містять розбіжності, що вказує на недостовірність визначених координат земельної ділянки. Експертом не було враховані координати, що були наявні в матеріалах справи. Висновок експерта не містить причин не врахування таких координат і причин замовлення виготовлення інших. При цьому, при наявності розбіжностей в координатах, експертом не мотивовано причини врахування саме тих, а не інших координат. Більш того, у висновку експертом зазначено про те, що під час проведення натурного обстеження об`єктів дослідження встановлено, що між земельними ділянками домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 розташований цегляний паркан шириною 12 см. Однак, даний паркан, розташований не на межі земельних ділянок, а на земельній ділянці Відповідачки із відступом орієнтовно 1 м. від межі земельної ділянки, визначеної правовстановлюючими документами. За таких умов, експертом для проведення дослідження було взято хибні дані щодо меж земельних ділянок, що потягнуло за собою безпідставні та необґрунтовані висновки щодо накладення одна на одну земельних ділянок.

Суд прийшов до висновку, що даний висновок є необгрунтований та такий, що суперечить іншим матеріалам справи, атому ухвалою суду від 01.11.2023року по справі призначено повторну судову земельно технічну експертизу.

Згідно висновку експерта № 741 від 30.08.2024року після проведеного натурного обстеження, проведених інструментальних обмірів та дослідження матеріалів, які надійшли для проведення експертизи, здійсненого співставлення у програмному забезпеченні для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta XE Versoin 5.0 Ргоfessional земельної ділянки площею 0,0752га., яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0100 площею 0,0630га., яка перебуває у власності ОСОБА_2 можливо зробити висновок, що межа земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0100, яка визначена у правовстановлюючих документах, із межею здійснюваного ОСОБА_2 фактичним землекористуванням, в т.ч. із місцем розташування цегляного паркану шириною 12 см. між земельними ділянками домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не співпадає. У зв`язку із тим, що відповідно до наявної інформації Державного земельного кадастру, відомості про земельну ділянку площею 0,1181га., на яку гр. ОСОБА_1 видано державний акт на право приватної власності серії ВН від 24.12.1997р. - не внесено до Державного земельного кадастру встановити чи співпадає межа земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ВН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №399 від 24.12.1997року, яка визначена у правовстановлюючих документах, із межею здійснюваного ОСОБА_1 фактичним землекористуванням, в т.ч. із місцем розташування цегляного паркану шириною 12 см. між земельними ділянками домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 неможливо. Встановити, чи перетинаються межі, визначені у правовстановлюючих документах, земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0100 та земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ВН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №399 від 24.12.1997 року неможливо, у зв`язку із тим, що відповідно до наявної інформації Державного земельного кадастру, відомості про земельну ділянку площею 0,1181га., на яку гр. ОСОБА_1 видано державний акт на право приватної власності серії ВН від 24.12.1997р. - не внесено до Державного земельного кадастру. Встановити, чи перетинаються межі фактичного землекористування земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0100 та земельної ділянки, яка належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ВН, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №399 від 24.12.1997року неможливо, у зв`язку із тим, що відповідно до наявної інформації Державного земельного кадастру, відомості про земельну ділянку площею 0,1181га., на яку гр. ОСОБА_1 видано державний акт на право приватної власності серії ВН від 24.12.1997р. - не внесено до Державного земельного кадастру. Після проведеного натурного обстеження, проведених інструментальних обмірів та дослідження матеріалів, які надійшли для проведення експертизи можливо зробити висновок, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0100, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 та земельна ділянка, площею 0,1173га., яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 накладаються між собою. Площа накладання земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0100, яка перебуває у приватній власності ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 із земельною ділянкою, площею 0,1173га., яка перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_1 становить 34,0кв.м. (0,0034га.) із лінійними розмірами по периметру від т. А за годинниковою стрілкою: 0,68м., 20,45м., 22,15м., 0,95м., 3,69м., 4,26м., 4,38м., 4,14м., 17,49м., 4,06м., 4,59м.

Інформація про координати поворотних точок, дирекційні або внутрішні кути, що дають змогу точно встановити конфігурацію земельних ділянок, у документах, що підтверджують виникнення прав на них (свідоцтві про право власності, держаних актах, інформаційних довідках, договорах оренди тощо) не відображаються. Цього не вимагають і не вимагали норми чинного законодавства України.

В свою чергу, документи, що підтверджують виникнення прав на земельні ділянки є результатами проведених робіт із землеустрою, що супроводжується виготовленням документації із землеустрою з наступним присвоєнням земельній ділянці кадастрового номера.

Згідно ч. 10 ст. 79 ЗК України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Отже, документи, що підтверджують виникнення прав на земельні ділянки, повинні складатися за принципом відповідності документації із землеустрою, відповідно до якої інформацію про земельну ділянку внесено до Державного земельного кадастру.

Тому, при проведенні досліджень, що стосуються меж земельних ділянок, за координати поворотних точок меж земельної ділянки, що відповідають документу, що підтверджує виникнення прав на неї, слід приймати координати поворотних точок меж земельної ділянки, визначені документацією із землеустрою, за якою виконувалося її формування, або ж відомості про координати поворотних точок меж земельної ділянки, що надані з бази даних Державного земельного кадастру.

При цьому, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр», ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно п. 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015р. №15, центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів, є Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр).

Отже, у випадку, якщо наявні вихідні дані щодо координат поворотних точок меж досліджуваних земельних ділянок суперечать одне одному, застосуванню підлягають відомості, надані відповідним управлінням Держгеокадастру, оскільки такі є відомостями Державного земельного кадастру.

Після проведеного натурного обстеження, проведених інструментальних обмірів та дослідження матеріалів, які надійшли для проведення експертизи, здійсненого співставлення у програмному забезпеченні для цифрової картографії та землеустрою Digitals/Delta XE Version 5.0 Professional земельної ділянки площею 0,0752га., яка розташована за адресою АДРЕСА_2 , що перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 із земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0100 площею 0,0630га., яка перебуває у власності ОСОБА_2 можливо зробити висновок, що межа земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0100, яка визначена у правовстановлюючих документах, із межею здійснюваного ОСОБА_2 фактичним землекористуванням, в т.ч. із місцем розташування цегляного паркану шириною 12 см. між земельними ділянками домоволодіння АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 не співпадає.

Судом встановлено, що земельна ділянка із кадастровим номером :02:002:0100, яка на момент розгляду справи перебуває у власності відповідача, сформована та внесена до Державного реєстру земель у 2005 році, межі вказаної земельної ділянки були встановлені в натурі та погоджені суміжними землекористувачами, при перенесенні відомостей про вказані земельні ділянки до ДЗК накладок та перетинів із іншими земельними ділянками не виникало. Відповідач на законних підставах та в установленому порядку набула право власності на земельну ділянку.

Після набуття земельних ділянок у власність відповідачем зміни до координат поворотних точок меж земельних ділянок не вносились, станом на момент розгляду справи не відповідностей площі зазначеної земельної ділянки їх правовстановлюючим документам не встановлено, доказів самовільного захоплення відповідачем земельних ділянок суміжного землевласника ОСОБА_1 та наявності перешкод у користуванні належної позивачу ділянкою суду не надано.

Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 90 Земельного кодексу України (далі ЗК України) порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані дотримуватися меж земельних ділянок (ч. 6 ст. 106 ЗК України).

Згідно зі статтею 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства.

За таких підстав, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено належним чином те, що саме відповідач порушує його права на використання належної йому земельної ділянки, а тому у відповідності до статей 15,16ЦК України право вказане позивачем не підлягає захисту судом.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 вересня 2014 року у справі №6-84цс14.

З урахуванням усього вищевикладеного , на підставі повно та всебічно досліджених доказів, надавши оцінку їх обґрунтованості, належності, достовірності та допустимості, у їх логічному взаємозв`язку, виходячи із фактичних обставин справи, та вимог чинного законодавства України із його правозастосуванням до виниклих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позовних вимог.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 10, 12, 18, 81, 141, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Вінницької міської ради про усунення перешкод у користуванні власністю - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.11.2024року.

ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 .

Вінницька міська рада, м. Вінниця, вул. Соборна, 59, .

Суддя: