Дата документу 19.11.2024Справа № 554/4288/23
Провадження № 2/554/1770/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Тімошенко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябченко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідача Ткаченко А.В., ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом адвоката Васильєвої Любові Миколаївни в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Друга Павлоградська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В :

16 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_3 не входить до кола спадкоємців будь-якої черги за законом, визначеного статтями 1261-1265 ЦК України, тому у строк передбачений ч. 1 ст. 1270 ЦК України не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

04.02.2022, у квартирі в м. Павлоград, що належала ОСОБА_5 , під час прибирання речей покійного ОСОБА_3 знайшла договір банківського вкладу SAMDNFD0900, строковий на сім місяців ( у варіанті без дострокового закриття), який був укладений ОСОБА_5 та АТ КБ « Приватбанк» 18.12.2020 на суму 108 739. 39 грн, із змісту якого вона дізналась, що на вказаний банківський вклад ОСОБА_5 зробив заповідальне розпорядження на її користь.

Посилалась на те, що ОСОБА_3 пропустила строк на прийняття спадщини за заповідальним розпорядженням з поважних причин, оскільки не знала про наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження спадкодавця, ця обставина є поважною причиною для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

11 лютого 2022 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Негоди І.В., яка засвідчила справжність її підпису на заяві про прийняття спадщини за заповідальним розпорядженням після померлого ОСОБА_5 , яку направила до Другої павлоградської державної нотаріальної контори.

Останнім днем на прийняття спадщини за заповідальним розпорядженням є 04 лютого 2022 року.

До сплину шестимісячного строку на прийняття спадщини ОСОБА_3 від спадщини не відмовлялась, і не могла відмовитись, бо їй не було відомо про наявність заповідального розпорядження на банківський вклад.

Постановою державного нотаріуса Другої павлоградської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 255.07.2022 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що нею пропущений строк на прийняття спадщини.

Представник позивача просила визначити ОСОБА_3 додатковий строк на прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , два місяці після набрання рішенням законної сили.

Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 22 травня 2023 року за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 26.07.2023 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_6 .

Відповідач ОСОБА_4 у відзиві від 28.09.2023 року на позовну заяву, запереченнях на відповідь на відзив, позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Посилалась на те, що вона є племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , спадкоємцем за законом, та у строки визначені статтею 1270 ЦК України прийняла спадщину. Позивачем ні до позовної заяви, ні до відповіді на відзив не додано доказів на підтвердження позовних вимог, а надані нею докази спростовують заявлені позовні вимоги.

Ухвалою Октябрського районноого суду м. Полтави від 04.04.2024 року підготовче провадження закрито.

Друга павлоградська державна нотаріальна контора представника у судове засідання не направила, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Третя особа ОСОБА_6 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позовні вимоги.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Васильєва Л.М., підтримала позовні вимоги повністю, просила їх задовольнити, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 витрати по справі, посилалась на те, що докази, на підтвердження понесених витрат будуть надані відповідно до норм ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Представники відповідача - адвокати Ткаченко А.В. та Нестеренко Н.М., позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні у зв`язку з недоведеністю.

Просили стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 понесені нею витрати за розгляд справи. Докази, на підтвердження понесених витрат. будуть надані відповідно до норм ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Пояснили, що відповідач знала про наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження на нього до сплину строку на прийняття спадщини, що про це їм повідомив, у січні 2022 року, адвокат з м. Павлоград, який представляв інтереси ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_3 у жовтні 2022 року звернулась до Павлогардського районного суду із заявою про встановлення факту її проживання разом зі спадкодавцем однією сім`єю, в якій зазначала, що спадковим майном є банківський вклад та квартира, що належали спадкоємцю, тому їй було відомо про наявність заповідального розпорядження ще до сплину шестимісячного строку на прийняття спадщини.

Також звернули увагу на те, що, відмітка на банківському вкладі, зроблена у липні 2021 року, про розмір банківського вкладу зроблена банківським працівником у присутності ОСОБА_3 , так як ОСОБА_5 не міг самостійно звернутись до банківської установи за станом здоров`я.

З цих підстав прохали відмовити у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши представника позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після його смерті відкрилась спадщина.

Заяву про прийняття спадщини за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 подала до Другої павлоградської державної нотаріальної контори відповідач ОСОБА_4 , як племінниця спадкодавця, на підставі якої 17 грудня 2021 року відкрита спадкова справа, а також ОСОБА_6 31 січня 2022 року.

Із матеріалів спадкової справи убачається, що заява ОСОБА_3 про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 надійшла до Другої павлоградської державної нотаріальної контори у березні 2022 року, а підпис ОСОБА_3 на цій заяві посвідчений нотаріусом 11.02.2022 року.

Останнім днем для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 є 04 лютого 2022 року.

Відповідач ОСОБА_4 у визначений статтею 1270 ЦК України строк, звернулась із заявою про прийняття спадщини за законом, а позивач ОСОБА_3 строк на прийняття спадщини за заповідальним розпорядженням пропустила.

Встановлено, що за життя, 18.12.2020, спадкодавцем ОСОБА_5 був укладений договір банківського вкладуSAMDNFD0900. строковий на сім місяців ( у варіанті без дострокового закриття) з Акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк», на який ОСОБА_5 зробив заповідальне розпорядження, права на володіння та розпорядження належним йому банківським вкладом після його смерті заповідав ОСОБА_3 .

Інформація про наявність заповітів ОСОБА_5 відсутня, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Також встановлено, що ОСОБА_3 не зверталась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

25.07.2022 року ОСОБА_3 звернулась до державного нотаріуса Другої павлоградської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину.

Постановою другої павлоградської державної нотаріальної контори від 25.07.2022 року позивачке відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину, як такої, що пропустила строк на прийняття спадщини .

Спадкування банківських вкладів це процес передачі права на володіння та розпорядження банківським вкладом від померлого власника до його спадкоємців. Вкладник має право розпорядитися своїм правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі). Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.

Статтею 1228 ЦК України передбачено: 1. Вкладник має право розпорядитися правом на вклад у банку (фінансовій установі) на випадок своєї смерті, склавши заповіт або зробивши відповідне розпорядження банку (фінансовій установі).2. Право на вклад входить до складу спадщини незалежно від способу розпорядження ним.3. Заповіт, складений після того, як було зроблене розпорядження банку (фінансовій установі), повністю або частково скасовує його, якщо у заповіті змінено особу, до якої має перейти право на вклад, або якщо заповіт стосується усього майна спадкодавця.

Спадкування права на вклад у банку може виникати: 1)шляхом складення заповіту;2) шляхом складення спеціального розпорядження банку; 3) на підставі загальних норм спадкування за законом.

Зважаючи на те, що право на банківський вклад входить до складу спадщини, на нього поширюються загальні правила щодо порядку прийняття спадщини, відмови спадкоємця від спадщини тощо.

Матеріалами справи підтверджується та обставина, що заповіт ОСОБА_5 при житті не складався.

Отже у разі відсутності заповіту вклад спадкується за спеціальним розпорядженням за загальними правилами спадкування за заповітом.

На час смерті ОСОБА_5 заповідальне розпорядження не було скасоване, інші заповіти відсутні, то спадкоємцем на прийняття спадщини за заповідальним розпорядження є ОСОБА_3 .

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Нормами статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати заяву про прийняття спадщини.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає право кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані відповідачем докази не спростовують обставини про можливу необізнаність ОСОБА_3 про наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження, яке вчинено спадкодавцем ОСОБА_5 під час укладання договору банківського вкладу 18.12.2020 року.

Посилання представників відповідача на те, що у січні 2022 року під час перемовин з адвокатом, який представляв інтереси ОСОБА_3 та здійснює адвокатську діяльність у м. Павлоград, останній повідомив про те, що ОСОБА_3 обізнана з наявністю банківського вкладу та заповідального розпорядження не заслуговують на увагу суду, так як не підтверджені належними та допустимими доказами.

Заява ОСОБА_3 про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, в якій ОСОБА_3 зазначає, що до складу спадкового майна входить, у тому числі і банківський вклад, подана до Павлоградського районного суду у жовтні 2022 року, тобто через 1 рік два місяці після смерті ОСОБА_5 , та через 8 місяців після закінчення строку на прийняття спадщини.

Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини, позивач посилається на те, що про наявність банківського вклад та заповідального розпорядження ОСОБА_3 стало відомо після проведення поминального обряду 04.02.2022, а 11.02.2022 року вона у нотаріуса засвідчила заяву про прийняття спадщини та направила її до Другої павлоградської державної нотаріальної контори.

Не заслуговують на увагу посилання представників відповідачки, на обізнаність ОСОБА_3 про наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження, на письмову відмітку на договорі банківського вкладу про те, що станом на липень 2021 року розмір банківського вкладу у грошовому виразі становить 108 739, 39 грн, а саме посилання на те, що цей запис виконаний представником банку, і у присутності ОСОБА_3 , оскільки жодного належного і допустимого доказу цієї обставини відповідачем та її представниками не надано.

Звернення ОСОБА_3 ,, у жовтні 2022 року, до Павлоградського районного суду. в порядку окремого провадження. про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не є підставою вважати, що в період з дня смерті спадкодавця 04.08.2021 по день закінчення строку на подання заяви про прийняття спадщини 04.02.2022 року ОСОБА_3 була обізнана з наявність банківського вкладу та заповідального розпорядження на іі ім`я. тим більше, що заява ОСОБА_3 залишена без розгляду.

Посилання представників, як на підставу відмови у задоволенні позовних вимог на те, що позовна заява про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини подана лише у травні 2023 року, а не на наступний день після закінчення строку на прийняття спадщини, не ґрунтуються на нормах частини 3 статті 1272 ЦК України, яка не встановлює конкретних строків, на звернення до суду з таким позовом.

Велика Палата Верховного Суду, у постанові ВП ВС від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24 ) виснувала: «Пункт 87. З урахуванням наведених мотивів цієї постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке:

- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права;

- втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини;

- спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини;

- тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування».

Заповідальне розпорядження є єдиною підставою спадкування для ОСОБА_3 , і незнання про його існування може бути підставою для надання їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про те, що ОСОБА_3 пропустила строк на прийняття спадщин за заповідальним розпорядженням з поважних причин, якими є її необізнаність про заповідальне розпорядження.

Керуючись ст.ст. 16, 1272 ЦК України, ст.ст. 4-10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 89, 133, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265, 268, 272-273, 280-284, 289, 354-355 ЦПК України, суддя,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Друга Павлоградська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку на прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в 2 (два) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Копію повного судового рішення направити учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні протягом 2 (двох) днів з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Рішення суду виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

З текстом рішення суду можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення виготовлено 29.11.2024року.

Суддя Н.В.Тімошенко