Справа № 152/850/24
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

25 липня 2024 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Роздорожної А.Г.,

за участі секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника відповідача адвоката Костриці В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Країла С.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та визнання права власності на частку у земельних ділянках, -

у с т а н о в и в :

23 липня 2024 року до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Країла С.В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з погосподарськими будівлями та спорудами під АДРЕСА_1 .

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися. 25 липня 2024 року від представника позивача до суду надійшла заява, в якій він просив розглянути заяву у відсутність позивача та його представника, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_2 не заперечував щодо задоволення заяви.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини першої статті 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

В даному випадку суд враховує, що захід забезпечення позову має бути як відповідним поставленій меті, так і пропорційний їй.

Таким чином забезпечення позову є процесуальним заходом тимчасової дії, що спрямований на обмеження певних прав осіб необхідною мірою та в необхідний спосіб, для збереження на весь час розгляду справи можливості безперешкодного виконання рішення. Для застосування такого заходу повинні існувати обґрунтовані підстави. Заходи забезпечення позову не можуть бути тотожні позовним вимогам, заявленим у позові.

В даному випадку представником позивача не наведено достатніх підстав для забезпечення позову, зокрема не обґрунтовано, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, адже предметом позову є виділення позивачу у приватну власність конкретних приміщень. Позивач та відповідачі по справі є співвласниками будинку по АДРЕСА_1 і кожному з них належить 1/3 частина цього будинку. А тому не зрозуміло, яким чином накладення арешту на весь будинок може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про виділ позивачу у приватну власність конкретних приміщень.

Посилання у заяві про забезпечення позову лише на ризик зміни власників часток вищевказаного майна (здійснення необхідних замірів для виготовлення технічного документації на спірний будинок для подальшого його відчуження третім особам без наведення відповідного обґрунтування) не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 151, 153, 258-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні заяви представника позивача адвоката Країла С.В. про забезпечення позову, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про виділ в натурі майна, що є у спільній частковій власності, визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки та визнання права власності на частку у земельних ділянках відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя Андрея РОЗДОРОЖНА