ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2024 року м. Кропивницький

справа № 393/284/24

провадження № 22-ц/4809/1552/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» на ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2024 року у складі головуючого судді Рачкелюка Ю. В

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, заяви про розподіл судових витрат, оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

03 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

05 серпня 2024 року представник позивача адвокат Кузь О. М. в підготовчому засіданні заявив клопотання про залишення позову ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвалою Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 05 серпня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про залишення позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Залишено без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

20 серпня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес», в інтересах якого діє адвокат Науменко І. Ф., звернулось до суду із заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» у рахунок компенсації здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №393/284/24, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 000 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник посилався на ч. 5 ст. 142 ЦПК України, за правилами якої у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Зазначав, що 28 червня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Науменко, Боруш і партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес» укладено договір про надання професійної правничої допомоги.

Актом № 1 від 05 серпня 2024 року про приймання професійної правничої допомоги на підставі договору від 28 червня 2024 року, визначено, що клієнту ТОВ «Прогрес» у період з 28.06.2024 по 05.08.2024 надано наступні види послуг, а саме: 1) консультація усна з вивченням документів (матеріали судової справи № 393/284/24) (28.06.2024) на загальну суму 1600,00 грн; 2) складання клопотання про продовження строку для подання відзиву у справі № 393/284/24 (28.06.2024) на загальну суму 2000,00 грн; 3) складання відзиву на дві немайнові вимоги позовної заяви у справі № 393/284/24 (15.07.2024) на загальну суму 8000,00 грн; 4) складання відзиву на майнову вимогу (ціна позову до 100 тис. грн.) позовної заяви у справі № 393/284/24 (15.07.2024) на загальну суму 4000,00 грн; 5) складання заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву у справі № 393/284/24 (19.07.2024) на загальну суму 4000,00 грн; 6) складання заперечення на клопотання про витребування письмових доказів у справі № 393/284/24 (02.08.2024) на загальну суму 2000,00 грн; 7) складання заперечення на заяву про уточнення позовних вимог у справі № 393/284/24 (05.08.2024) на загальну суму 2000,00 грн; 8) відправка процесуального документу до суду (позову, клопотань, інших заяв з невід`ємними додатками) засобами «Електронного суду» та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу 1. клопотання про продовження строку для подання відзиву на позов (28.06.2024), 2. відзив на позовну заяву (15.07.2024), 3. заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (19.07.2024), 4. заперечення на клопотання про витребування доказів (02.08.2024), 5. заперечення на заяву про уточнення позовних вимог (05.08.2024) на загальну суму 400,00 грн (80,00 грн ? 5); 9) участь представника у суді першої інстанції у справі, а саме у судових засіданнях, які проведено: - 22.07.2024 на загальну суму 1000,00 грн; - 05.08.2024 на загальну суму 2000,00 грн, що в сукупності складає 3000, 00 грн. Загальна сума грошових коштів за надані послуги становить 27 000,00 грн.

Зазначена сума коштів сплачена ТОВ «Прогрес» на рахунок Адвокатського об`єднання, що підтверджується платіжною інструкцією № 973 від 07.08.2024 на загальну суму 27 000,00 грн.

Відповідно до правового змісту ч. 9 ст. 141 ЦПК України, відповідач має право стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу, якщо позов залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Витрати, пов`язані з розглядом даної справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу, за переконанням заявника, понесені через недобросовісну поведінку ОСОБА_1 .

Саме процесуальна поведінка позивача у справі № 393/284/24 за його позовною заявою про розірвання договору оренди земельної ділянки фактично і призвела до понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу.

Крім того, позивачем подано клопотання про залучення третьої особи, клопотання про витребування доказів та заяву про уточнення позовних вимог, які не відповідали вимогам процесуального законодавства.

Заявник зазначив, що ухвалою суду від 05.08.2024 у задоволенні вказаних клопотань відмовлено, а заяви повернуто.

Судом встановлено, що відсутні підстави для задоволення клопотання про залучення третьої особи, оскільки суб`єктом звернення не доведено необхідність залучення даної особи у такому процесуальному статусі, та яким чином ухвалене в майбутньому рішення безпосередньо впливає на права чи обов`язки цієї особи щодо однієї із сторін у справі.

Клопотання позивача про витребування доказів не задоволене судом, оскільки не зазначені обставини, які можуть підтвердити ці докази або аргументи, які вони можуть спростувати, не надано доказів того, що вживалися заходи для отримання доказів у цій справі, проте безуспішно, у зв`язку з чим подано дане клопотання, яке повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України.

Також судом повернуто заяву, через те, що вона за своїм змістом не є заявою про уточнення позовних вимог, оскільки позивач додає до предмету позову нову вимогу, а саме вимогу про стягнення з відповідача пені, одночасно змінює предмет і підстави позову, відповідно зменшує загальну суму до стягнення, яка відповідно кількісно зменшує загальну ціну позову.

Ураховуючи зазначене, відповідач вважає, що у діях позивача наявні ознаки необґрунтованості, що в свою чергу слугує підставою для компенсації ТОВ «Прогрес» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 000,00 грн.

Ухвалою Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про компенсацію судових витрат по цивільній справі № 393/284/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що судовим розглядом не встановлено підстав для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення до суду за захистом порушеного права, а також дії, направлені на такий захист, а саме: заявлення стороною позивача клопотань про залучення третьої особи, про витребування доказів та про уточнення позовних вимог, в задоволені яких відмовлено, та заяву про уточнення позовних вимог повернуто, не можуть свідчити про зловживання позивачем процесуальними правами та вважатися необґрунтованими, тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати пов`язані, з розглядом справи, оскільки вони направлені на захист прав позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес», в інтересах якого діє адвокат Науменко Іван Федорович, подало до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2024 року та ухвалення нового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» у рахунок компенсації здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №393/284/24, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 000 грн.

Представник відповідача стверджує про необґрунтовані дії з боку ОСОБА_1 , оскільки виключно залишення без задоволення та повернення поданих процесуальних документів потягло за собою заявлення клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Отже, протягом всього розгляду справи з боку позивача, зокрема його уповноваженого представника, мали місце необґрунтовані дії, які і призвели до реалізації права на залишення позову без розгляду.

Увалою від 05.08.2024 судом першої інстанції констатовано факт того, що з боку ОСОБА_1 вбачаються необґрунтовані дії, які виражені у поданні низки заяв та клопотань, які судом залишено без задоволення та повернуто.

Підставами для відмови у їх задоволенні та поверненні заяви про уточнення позовних вимог стало те, що їх подано без дотримання вимог ЦПК України, не зазначено мотивів необхідності витребування доказів та залучення третьої особи.

Тобто, судом констатовано наявність факту необґрунтованості дій з боку сторони позивача.

З огляду на зазначене, в порядку положень частини 5 статті 142 ЦПК України Товариство з обмеженою відповідальністю «Прогрес» має право на компенсацію витрат, які останнє понесло у зв`язку із розглядом справи № 393/284/24.

Зокрема, Товариством вчинено низку дій, які спрямовані на реалізацію права на захист під час розгляду даної справи, а саме: укладено договір про надання професійної правничої допомоги з Адвокатським об`єднанням «Науменко, Боруш і партнери», адвокат якого вчинив всі можливі дії спрямовані на реальний захист відповідача, а саме подано до суду: - відзив на позовну заяву від 15.07.2024; - заперечення на відповідь на відзив від 19.07.2024; - заперечення на клопотання про залучення третьої особи до участі у справі та участь (в рамках заперечення від 19.07.2024); - заперечення на клопотання про витребування доказів від 02.08.2024; - заперечення на заяву про уточнення позовних вимог від 05.08.2024; - участь в судових засіданнях (22.07.2024 та 05.08.2024) безпосередньо в приміщенні Новгородківського районного суду Кіровоградської області.

Відповідачем, через свого уповноваженого представника адвоката Науменка І. Ф. у повному обсязі реалізовано своє право на захист під час розгляду справи № 393/284/24.

Крім цього, подана стороною відповідача заява від 19.08.2024 в порядку частини 5 статті 142 ЦПК України містить детальний опис робіт, які виконано адвокатом та суму грошових коштів (витрат), які Товариство понесло у зв`язку із розглядом даної справи

Заявник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позивач жодного заперечення, будучи обізнаним про розгляд заяви про компенсацію витрат (в порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України) не подав, а тому останній такі витрати визнає та щодо їх стягнення не заперечує.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано, що згідно ч. 3 ст. 362 ЦПК не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції

13 листопада 2024 року від представника відповідача адвоката Науменка І. Ф. до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, зазначив, що вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.173).

Позивач в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги (а.с.168,169).

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За змістом частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач повинен довести, які саме необґрунтовані (недобросовісні) дії скаржника були ним здійсненні при звернені до суду, під час розгляду справи та в чому вони полягають, зокрема, але не виключно: чи діяла ця сторона недобросовісно; чи недобросовісна сторона мала на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів іншої сторони; чи були дії недобросовісної сторони умисні та який ступінь її вини та чим це підтверджується тощо.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 148/312/16-ц, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, від 16 червня 2021 року у справі № 904/9024/16 та від 20 липня 2022 року у справі 308/9100/19.

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали, відмову у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу суд мотивував тим, що звернення до суду з позовом за захистом порушеного права, а також дії, направлені на такий захист, а саме: заявлення стороною позивача клопотань про залучення третьої особи, про витребування доказів та про уточнення позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, не можуть свідчити про зловживання позивачем процесуальними правами та вважатися необґрунтованими, тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати, пов`язані з розглядом справи, оскільки вони направлені на захист прав ОСОБА_1 .

Колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, зроблені з порушенням норм процесуального права, враховуючи таке.

Статтею 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Звернення до суду з позовом - «незалежно від обґрунтованості позову» - містить всі ознаки зловживання правом на таке звернення до суду, що може мати своїм наслідком відмову суду у захисті цивільного права та інтересу особи (частина 3 статті 16 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 зауважила, що при компенсації правничих витрат має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше).

Таким чином, компенсація витрат позивачем за надану правничу допомогу відповідачу у випадку залишення позову без розгляду здійснюється з дотриманням загальних процесуальних гарантій щодо розподілу судових витрат за наслідком розгляду спору по суті, з дотриманням вимог, передбачених частиною п`ятою статті 137, частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Постановою Верховного Суду від 29 березня 2023 року, справа №712/15541/18, встановлено, що апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні заяви відповідача про компенсацію їй витрат на правничу допомогу у зв`язку з залишенням позову без розгляду, помилково поклав на відповідача тягар доведення необґрунтованості дій позивача у справі, не врахувавши те, що позивач, звернувшись до суду з позовом, створив відповідачу умови, які призвели до виникнення потреби в укладенні ним договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів, подання відзиву, пояснень, заперечень, клопотань про призначення судової експертизи тощо.

Суд першої інстанції в ухвалі від 05 серпня 2024 року, розглянувши клопотання про витребування доказів та додані до нього додатки, дійшов висновку, що клопотання позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню, оскільки заявником не зазначені обставини, які можуть підтвердити ці докази або аргументи, які вони можуть спростувати. Також, заявником не надано суду докази того, що ним вживалися заходи для отримання доказів по цій справі, проте безуспішно, в зв`язку з чим ним подається клопотання про витребування доказів, яке повинно відповідати вимогам ч. 2 ст. 84 ЦПК України. Витребування доказів судом має бути застосовано як виключення, а не як правило.

Судом зазначено, що сторона не має зловживати правом клопотати про витребування доказів для отримання якої-небудь інформації, що може бути використана для доведення обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Крім цього, суд відмовив у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачем подано заяву, яка за своїм змістом не є заявою про уточнення позовних вимог, оскільки нею позивач додає до предмету позову нову вимогу, а саме вимогу про стягнення з відповідача пені. Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Оскільки позивач одночасно змінює предмет і підстави позову то відповідно зменшує загальну суму до стягнення, яка відповідно кількісно зменшує загальну ціну позову. Вказані дії сторони позивача прямо суперечать приписам ЦПК України та є такими, що задоволенню не підлягають.

Отже, за викладеними в судових ухвалах висновками суд першої інстації встановив, що стороною позивача подавались клопотання та заяви, які не були обґрунтовані належним чином, не відповідали вимогам ЦПК, дії сторони позивача суперечили приписам ЦПК, що вказує на необґрунтованість дій ОСОБА_1 .

На вказане звертав увагу представник відповідача в своїй заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, проте суд першої інстанції не врахував дані доводи та дійшов передчасних висновків про відмову в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Місцевий суд не врахував у сукупності процесуальні дії позивача, подання ним клопотань та уточненого позову, в прийнятті яких в подальшому відмовлено, які спонувкали відповідача до вчинення дій з метою захисту своїх прав під час розгляду цієї справи по суті, та помилково поклав тягар доказування необґрунтованості дій позивача на відповідача, не дослідивши фактичні обставини справи та не врахувавши, за яких умов позов був залишений без розгляду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для компенсації відповідачеві судових витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу, згідно з частиною п`ятою статті 142 ЦПК України.

Вирішуючи питання розміру компенсації витрат на професійну правничу допомогу апеляційний суд враховує наступне.

До судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Отже відповідач може заявити вимогу про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, за рахунок позивача, який ініціював судовий спір, а надалі створив передумови для залишення його без розгляду.

Компенсація таких витрат здійснюється з дотриманням загальних правил відшкодування витрат на правничу допомогу, зокрема щодо надання позивачу права заявити клопотання про зменшення їх розміру, якщо позивач вважає їх неспівмірними відповідно до частин четвертої шостої статті 137 ЦПК України.

Цивільним процесуальним кодексом передбачено процесуальні гарантії для сторони щодо можливості подання клопотання про неспівмірність заявлених до стягнення витрат за правничу допомогу за рахунок позивача у випадку здійснення судом розподілу таких витрат як за наслідком розгляду справи по суті, так у випадку залишення позовної заяви без розгляду.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання цієї правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги (або обов`язку такої оплати; п. 1 ч.2 статті 137 ЦПК).

У поданому до суду відзиві на позовну заяву зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку із розглядом даної справи становить 30 000 грн (а.с.44-48).

20 серпня 2024 року представник відповідача адвокат Науменко І. Ф., звернувся до суду із заявою в порядку ч. 5 статті 142 ЦПК, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» в рахунок компенсації здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №393/284/24, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 27 000 грн (а.с.120-123).

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду, заявник вказав, що ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

До вказаної заяви представником відповідача долучено договір про надання професійної правничої допомоги від 28 червня 2024 року, додаток №1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 28 червня 2024 року про надання правової допомоги ТОВ «Прогрес», заявку 2-ЦС на надання професійної правничої допомоги на підставі договору від 28 червня 2024 року, акт №1 про приймання професійної правничої допомоги на підставі договору від 28 червня 2024 року, рахунок №2-ЦС від 05 серпня 2024 року та платіжну інструкцію (а.с.124-132).

28 червня 2024 року між Адвокатським об`єднанням «Науменко, Боруш і партнери» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогрес» укладено договір про надання професійної правничої допомоги.

Актом № 1 від 05 серпня 2024 року про приймання професійної правничої допомоги на підставі договору від 28 червня 2024 року, визначено, що клієнту ТОВ «Прогрес» у період з 28.06.2024 по 05.08.2024 надано наступні види послуг, а саме:

1) консультація усна з вивченням документів (матеріали судової справи № 393/284/24) (28.06.2024) на загальну суму 1600,00 грн;

2) складання клопотання про продовження строку для подання відзиву у справі № 393/284/24 (28.06.2024) на загальну суму 2000,00 грн;

3) складання відзиву на дві немайнові вимоги позовної заяви у справі № 393/284/24 (15.07.2024) на загальну суму 8000,00 грн;

4) складання відзиву на майнову вимогу (ціна позову до 100 тис. грн) позовної заяви у справі № 393/284/24 (15.07.2024) на загальну суму 4000,00 грн;

5) складання заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву у справі № 393/284/24 (19.07.2024) на загальну суму 4000,00 грн;

6) складання заперечення на клопотання про витребування письмових доказів у справі № 393/284/24 (02.08.2024) на загальну суму 2000,00 грн;

7) складання заперечення на заяву про уточнення позовних вимог у справі № 393/284/24 (05.08.2024) на загальну суму 2000,00 грн;

8) відправка процесуального документу до суду (позову, клопотань, інших заяв з невід`ємними додатками) засобами «Електронного суду» та/або електронною поштою з дотриманням вимог у сфері електронного документообігу -

1. клопотання про продовження строку для подання відзиву на позов (28.06.2024), 2. відзив на позовну заяву (15.07.2024), 3. заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву (19.07.2024), 4. заперечення на клопотання про витребування доказів (02.08.2024), 5. заперечення на заяву про уточнення позовних вимог (05.08.2024) на загальну суму 400,00 грн (80,00 грн ? 5);

9) участь представника у суді першої інстанції у справі, а саме у судових засіданнях, які проведено: - 22.07.2024 на загальну суму 1000,00 грн; - 05.08.2024 на загальну суму 2000,00 грн, що в сукупності складає 3000, 00 грн.

Загальна сума грошових коштів за надані послуги становить 27 000,00 грн (а.с. 130 зворот - 131).

Згідно платіжної інструкції № 973 від 07.08.2024 ТОВ «Прогрес» сплатило на рахунок Адвокатського об`єднання «Науменко, Боруш і партнери» грошові кошти в сумі 27 000 грн (а.с.132).

Долученими до заяви доказами підтверджується надана ТОВ «Прогрес» професійна правнича допомога у даній справі.

Визначаючи розмір правничої допомоги, яка підлягає стягненню з позивача на користь відповідача суд має враховувати, зокрема наявність клопотання сторони позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, та (або) доводів і доказів про неспівмірність цих витрат.

ОСОБА_1 ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції клопотань про зменшення розміру витрат на правничу допомогу не подавав.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що доцільним буде задовольнити заяву представника відповідача частково, та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000, з огляду на таке.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» («East/West Alliance Limited» v Ukraine), заява № 19336/04, пункт 268).

У рішенні від 18 лютого 2022 року у справі «Чоліч проти Хорватії» (COLIC v. Croatia), заява № 49083/18, ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі (пункт 77).

ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінюючи їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21);

з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).

Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2024 року у cправі № 910/615/14 (№ 910/5042/22), від 26 вересня 2024 року у cправі № 910/11903/23.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Апеляційний суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

З огляду на викладене, з урахуванням критеріїв розумності, реальності, пропорційності до предмета спору, ціни позову, а також враховуючи той факт, що стягнення витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції ухвалена з порушенням норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення заяви відповідача, тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про компенсацію судових витрат.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», в інтересах якого діє адвокат Науменко Іван Федорович, задовольнити частково.

Ухвалу Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 18 вересня 2024 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес», в інтересах якого діє адвокат Науменко Іван Федорович, про компенсацію судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» () в рахунок компенсації здійснених судових витрат, пов`язаних з розглядом справи №393/284/24, а саме витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко