Справа № 459/1909/24
Провадження № 2/459/517/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 жовтня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Лель Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за період затримки розрахунку та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати,-

В С Т А Н О В И В :

16.07.2024 позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 56012,27 грн заборгованої заробітної плати, 88557,10 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та 29599,00 грн як компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати. В обґрунтування позову послався на те, щоз 21.02.2011 по 22.10.2020 перебував у трудових відносинах з відповідачем. 22.10.2020 був звільнений з роботи з ініціативи працівника згідно ст. 38 КЗпП України, згідно наказу від 22.10.2020 № 217-к. На час звільнення відповідач мав заборгованість перед ним по виплаті заробітної плати, яка на час подання позову підприємством не сплачена.

Ухвалою від 18.07.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд на 03.09.2024 з повідомленням сторін, який було відкладено на 07.10.2024.

07.10.2024 судове засідання не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Отчак Н.Я. у відпустці, відтак справу призначено до розгляду на 21.10.2024.

21.10.2024 будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи у судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове за сідання повторно не з`явився заяв чи клопотань про розгляд справи у їх відсутності не подавав, про причини неявки суд не повідомив, при цьому суд вжив всіх можливих заходів для виклику останнього до суду. Відзиву на позовну заяву відповідачем не було подано.

На підставі норм ст.ст. 280-281 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.

З огляду на зазначені обставини, суд у відповідності до ст.ст. 223, 247 ЦПК України судовий розгляд справи здійснив на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 21.02.2011 працював з повним робочим днем під землею на ПрАТ «Шахта «Надія».

З 12.02.2015 по 19.04.2016 проходив військову службу за призовом під час мобілізації.

20.04.2016 приступив до роботи в якості машиніста підземних установок з повним робочим днем під землею на ПрАТ «Шахта «Надія».

22.10.2020 ОСОБА_1 було звільнено з роботи з ініціативи працівника згідно ст. 38 КЗпП України, згідно наказу від 22.10.2020 № 217-к, що стверджується копією трудової книжки позивача.

Згідно з ч.1 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, а нормами ст. 46 Конституції України передбачено право на соціальний захист, що включає право на забезпечення безробіття з незалежних від них обставин.

Відповідно до ч.5 ст.97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, зокрема, довідки ПрАТ «Шахта «Надія» №15/275 від 12.03.2024, заборгованість з виплати заробітної плати ОСОБА_1 становить 56012,27грн. - за вересень 2020р. 9102,70грн., жовтень 2020р. 46909,57грн.

Відповідно до ч. 1ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно з ч. 1ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116цього Кодексу.

Таким чином, відповідачем порушені трудові права позивача щодо невиплати належних йому при звільненні сум, а тому вимога про стягнення заробітної плати є підставною.

За таких підстав, стягненню підлягає заробітна плата в сумі 56012,27грн, як визначено в довідці від 12.03.2024.

Що стосується позовної вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку, слід зазначити наступне.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

В редакції статті 117 КЗпП України станом на 19.07.2022, вказаною нормою обмежено період виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні терміном не більше як шість місяців.

Метою законодавчого регулювання правовідносин щодо виплати роботодавцем середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Відповідачем не подано доказів відсутності його вини у затримці проведення розрахунку з позивачем; у матеріалах справи відсутні й будь-які дані щодо спору про розмір невиплачених позивачеві сум. За таких обставин наявні підстави для застосування положень частини 1 статті 117 КЗпП України щодо відповідальності відповідача за затримку розрахунку при звільненні.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові по цивільній справі №6-195цс14 і є обов`язковою для застосування у всіх судах України.

Згідно з абзацом третім пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до абзаців пункту 8 вищевказаного Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Позивач був звільнений 22.10.2020, однак станом на день розгляду справи, розрахунок по заробітній платі з ним не був проведений.

Позивачем проведено розрахунок розміру середнього заробітку за період часу з 22.10.2020, тобто з часу його звільнення, по 22.04.2021, згідно приписів ст. 117 КЗпП України, що становить 127 робочих дні. Середньоденна заробітна плата позивача становила 697,30 грн, що підтверджується довідкою відповідача № 15/275 від 12.03.2024. Таким чином, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить: 697,30? 127 = 88557,10 грн..

Однак, суд не може погодитися з таким розрахунком позивача, оскільки ним період такого розрахунку розпочато з 22.10.2020, тобто день його звільнення. Разом з тим, відповідно до п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № НОМЕР_1 , днем звільнення вважається останній день роботи.

Разом з тим, розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід розраховувати в робочих днях, починаючи з наступного після звільнення дня, тобто з 23.10.2020, в межах шести місяців з дня звільнення, що складає 126 робочих дні.

Таким чином, середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні позивача становить: 697,30? 126 = 87859,80 грн.

Щодо вимог про стягнення з відповідача компенсації втрати частини заробітку суд зазначає наступне.

Відповідно Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 р. №20250-ІІІ, підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою КМУ від 21.02.2001 № 159 та ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №20250-ІІІ, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з 01.01.2001 (дня набрання чинності вказаного Закону).

Відповідно вказаного Закону під доходами слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата (грошове забезпечення). Тобто нарахувати компенсацію за затримку потрібно, тільки якщо раніше нарахований дохід працівникові своєчасно не виплачений.Таким чином, оскільки, оскільки заробітна плата позивачеві не була своєчасно виплачена, слід задовольнити вимогу про стягнення компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Статтею 3 вказаного Закону України передбачено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податківі обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно п.3, п.4.Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою КМУ від 21.02.2001 № 159, сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованої, але невиплаченої працівникові заробітної плати за відповідний місяць (після утримання податків і платежів) на коефіцієнт приросту споживчих цін. Коефіцієнт приросту споживчих цін визначається як різниця між часткою від ділення індексу споживчих цін в останній місяць перед виплатою суми заборгованості на індекс споживчих цін у тому місяці, за який виплачується заробітна плата, та коефіцієнтом 1. Коефіцієнт приросту споживчих цін розраховується з трьома знаками після коми. Індекси споживчих цін для розрахунку коефіцієнта приросту споживчих цін щомісячно публікуються Держкомстатом наростаючим підсумком з початку того року, в якому виникла заборгованість із виплати заробітної плати, що підлягає компенсації відповідно до пункту 2 цього Положення. (Абзац четвертий пункту 3 в редакції Постанови КМ N 692 від 23.04.99). Якщо виплата заборгованості із заробітної плати провадиться до опублікування Держкомстатом індексу споживчих цін за останній місяць перед виплатою суми заборгованості, під час розрахунку суми компенсації на період до опублікування зазначеного індексу споживчих цін за згодою працівника для розрахунків застосовується індекс споживчих цін за попередній місяць. Крім того, у разі затримки виплати заробітної плати за кілька місяців сума компенсації визначається згідно з пунктом 3 цього Положення за кожний місяць окремо і підсумовується. Приклад розрахунку суми компенсації наведено у додатку до цього Положення.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку суми компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміні їх виплати, розмір компенсації, що підлягає виплаті ОСОБА_1 складає 29599,00 гривень. Саме з даним розрахунком погоджується суд, призначаючи до стягнення суму компенсації.

Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідачем були порушені права позивача, передбачені ст. 116 КЗпП України, а саме: своєчасна виплата заробітної плати, дане право підлягає захисту, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість із виплати заробітної плати у розмірі 56012,27гривень; середній заробіток за час затримки виплати по заробітній платі в розмірі 87859,80 гривень та компенсацію за втрату частину грошових доходів в розмірі 29599,00 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню у користь держави судовий збір у розмірі 3633,60 грн. (за три позовні вимоги) від якого був звільнений позивач при подачі позову.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (, Львівська обл., Шептицький р-н., с. Сілець) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 56 012 гривень 27 копійок заборгованої заробітної плати.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (, Львівська обл., Шептицький р-н., с. Сілець) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 87 859 гривень 80 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (, Львівська обл., Шептицький р-н., с. Сілець) в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 29 599 гривень 00 копійок компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Стягнути з Приватного акціонерного товариство «Шахта «Надія» в користь держави 3633 гривень грн. 60 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач може оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 28 жовтня 2024 р.

Суддя: Н. Я. Отчак