Справа № 645/2652/24
Провадження № 2-п/645/40/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

02 серпня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання Пастушенко К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.06.2024 року по цивільній справі № 645/2652/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 25.06.2024 по цивільній справі № 645/2652/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви вказала, що 25.06.2024 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за результатами розгляду справи № 645/2652/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені повністю. Копію заочного рішення Фрунзенського районного суду від 25.06.2024 року було отримано засобами поштового зв`язку її матір`ю, оскільки вона з 17 травня 2024 року перебуває за кордоном, що підтверджується відповідною інформацією у закордонному паспорті. Її виїзд за межі території України зумовлений постійними бомбардуваннями міста Харкова злочинним режимом російської федерації, через що вона була змушена виїхати за межі нашої держави разом зі своєю малолітньою дитиною задля її безпеки. Повідомила, що з дати виїзду до теперішнього часу вона знаходиться у Польщі. Вказала, що вона не заперечує укладення позики між ним та ТОВ 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ 12.02.2022 року. Позовні вимоги у розмірі 9 250 (дев`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень) 00 копійок в рахунок погашення заборгованості за основною сумою боргу вона визнає за Договором позики № 74821312 від 12.02.2022 року. Позовні вимоги у розмірі 6 260 (шість тисяч двісті шістдесят гривень) 40 копійок в рахунок погашення заборгованості за відсотками нею не визнаються. Так, у договорі позики № 74821312 від 12.02.2022 року базова процентна ставка зазначена на рівні 1,6 %, процентна ставка за понад строкове користування позикою (її частиною) за день на рівні 2, 70 %, орієнтовна реальна річна процентна ставка на рівні 10 044, 98 %, орієнтовна загальна вартість позики складає 14 772,08 гривень. Також позивачем не зазначено дату прострочення виконання зобов`язання і розмір погашення відповідачем позики, що унеможливлює дослідження розміру стягуваної заборгованості в судовому порядку. Зазначила, що строк дії договору позики до 16.04.2022 року, але як зазначає позивач, що з моменту отримання права вимоги за договором факторингу 13.01.2023 року ним не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Наведені розбіжності розрахунку суми заборгованості та умов Договору позики мають бути досліджені у судовому порядку для недопущення стягнення з відповідача необґрунтованих грошових сум. Позивач, обґрунтовуючи позов про стягнення відсотків за користування позикою, посилався на Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті: https://mycredit.ua/ru/documentslicense/ (далі - Правила), пункт 5.3 Договору позики №74821312 . Як зазначає позивач, Правила перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на визначеному сайті. При цьому, позовна заява та додані до неї документи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів Відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування позикою та саме у зазначеному в цих документах розмірах, що зазначені Позивачем у позовній заяві. Крім того, інформація викладена на сайті належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку, фінансової установи тощо), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6- 16цс15) і не спростовано Позивачем при обґрунтуванні своїх вимог. Правила, на які посилається Позивач не визнаються Відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину Договору позики №74821312, укладеного 12.02.2024 року. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування позикою. Вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 6 260 (шість тисяч двісті шістдесят гривень гривень) 40 копійок, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження прийняття Відповідачем умов, якими передбачено розмір відсотків за користування позикою, що є неприпустимим. Вважає, що вимога про нарахування та сплату відсотків за договором позики, є завищеними, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1, ч. 2 статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. З огляду на викладене, сума заборгованості за відсотками, які заявлені у позові за Договором позики №74821312 від 12.02.2022, є несправедливими у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечать принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг позикодавця, оскільки встановлюють вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором позики. Щодо Договору про надання фінансового кредиту № 15533-02/2020 від 14.02.2022 року. Відповідач не заперечує укладення позики між ним та ТОВ ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ІНВЕСТУМ 12.02.2022 року, право вимоги за яким в подальшому надійшли до позивача. Позовні вимоги у розмірі 13 300 (тринадцять тисяч двісті триста гривень) 00 копійок в рахунок погашення заборгованості за основною сумою боргу Відповідач визнає за Договором про надання фінансового кредиту № 15533-02/2020 від 12.02.2022 року. Позовні вимоги у розмірі 26 193 (шість тисяч двісті шістдесят гривень) 55 копійок в рахунок погашення заборгованості за відсотками Відповідачем не визнаються. У договорі про надання фінансового кредиту № 15533-02/2022 від 14.02.2022 року базова процентна ставка зазначена на рівні 2,50 % на день, реальна річна процентна ставка на рівні 5404, 35 %, орієнтовна загальна вартість позики складає 18 287, 50 гривень. Також позивачем не зазначено дату прострочення виконання зобов`язання і розмір погашення Відповідачем позики, що унеможливлює дослідження розміру стягуваної заборгованості в судовому порядку. Звертаю увагу суду, що строк дії Договору про надання фінансового кредиту № 15533-02/2022 від 14.02.2022 року до 15.03.2022 року, але як зазначає Позивач, що з моменту отримання права вимоги за договором факторингу 13.01.2023 року ним не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Наведені розбіжності розрахунку суми заборгованості та умов Договору позики мають бути досліджені у судовому порядку для недопущення стягнення з Відповідача необґрунтованих грошових сум. Позивач, обґрунтовуючи позов про стягнення відсотків за користування позикою, посилався на Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті: https://www.zecredit.com.ua (далі - Правила), пункт 1.8 Договору про надання фінансового кредиту № 15533- 02/2022. Як зазначає Позивач, Правила перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на визначеному сайті. При цьому, позовна заява та додані до неї документи не містять підтверджень, що саме ці Правила розумів Відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, а також те, що вказані документи на момент отримання Відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування позикою та саме у зазначеному в цих документах розмірах, що зазначені Позивачем у позовній заяві. Крім того, інформація викладена на сайті належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку, фінансової установи тощо), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6- 16цс15) і не спростовано Позивачем при обґрунтуванні своїх вимог. Правила, на які посилається Позивач не визнаються Відповідачем та не містять його підпису, тому їх не можна розцінювати як частину Договору позики №74821312, укладеного 12.02.2024 року. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування позикою. Вважає, що відсутні підстави для стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 26 193 (шість тисяч двісті шістдесят гривень) 55 копійок, оскільки в матеріалах справи відсутні підтвердження прийняття Відповідачем умов, якими передбачено розмір відсотків за користування позикою, що є неприпустимим. Враховуючи викладене, просила скасувати заочне рішення від 25.06.2024 року.

25 липня 2024 до суду надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення представника позивача. Так, представник позивача посилався на те, що відповідно до укладених відповідачем кредитних договорів, місцем реєстрації позичальника є АДРЕСА_1 . Крім того, самим відповідачем підтверджується вказана адреса місця реєстрації у поданій заяві про перегляд заочного рішення. Тобто дії відповідача щодо неотримання судових повісток могли мати свідомий характер з метою категоричного небажання відповідача з`являтись в судові засідання. Сам відповідач зазначає, що ознайомився з рішенням, яке було направлено на адресу місця реєстрації. Також, у відповідності до умов кожного з укладених договорів, їх підписання здійснювалось електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону, вказаний позичальником при укладенні кредитного договору. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і паролю особистого кабінету, кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено. Відповідачем було подано заявку на оформлення договору, в якій остання зазначила особисті персональні дані, підтвердила мобільний номер телефону, пройшла процедуру верифікації банківської карти, підписала договір електронним підписом. Щодо тверджень відповідача про безпідставність нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору, представник посилався на Постанову Верховного Суду від 05.04.2023 №910/4518/16, якою зазначено про можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких відсотків залежить від підстави їх нарахування згідно ч.2 ст. 625 ЦК України. У відповідності до умов кожного з укладених договорів, нарахування відсотків здійснювалось саме за кожен день користування кредитом, тобто умовами договорів не передбачена відповідальність за неналежне виконання зобов`язанням позичальником згідно ст. 625 ЦК України. Крім того, заборгованість була нарахована не позивачем, а первісними кредиторами за кожними з укладених договорів та з моменту отримання права вимоги до відповідача за договорами факторингу, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Також посилались на обізнаність відповідача про існування рішення суду від 25.06.2024 року. Вважають, що матеріальне та процесуальне законодавство при винесенні рішення не порушувалось, а доводи відповідача є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Сторони в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про місце і час розгляду справи. Відповідач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд заяви про перегляд заочного рішення у її відсутність, заяву підтримала в повному обсязі.

Суд, дослідивши заяву, перевіривши матеріали цивільної справи, встановив наступне.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 червня 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) заборгованість за договором позики №74821312 в розмірі 15510 грн. 40 коп.; за кредитним договором №15533-02/2022 в розмірі 39493,55 грн., в загальному розмірі 55003 (п`ятдесят п`ять тисяч три) грн. 95 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 ЦПК України визначено, що відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу, зокрема рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Матеріали справи не містять відмітки про вручення відповідачу судового рішення, що в свою чергу позбавляє права відповідача на справедливий судовий розгляд, як того вимагають приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що є підстави для перегляду заочного рішення.

Відповідачем при розгляді заяви про перегляд заочного рішення обґрунтовано наявність підстав для перегляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.06.2024 року задовольнити.

Заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.06.2024 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати.

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором призначити до розгляду в поряду спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Призначити судове засідання на 16 вересня 2024 року о 14 год. 00 хв. у приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова, каб. № 1.

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів відповідач зобов`язаний надіслати іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам частини третьої п`ятої ст. 178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам частини третьої п`ятої ст. 178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: https://fr.hr.court.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя Г. С. Шевченко