П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/22562/23

Провадження № 22-ц/4815/937/24

Головуючий у Рівненському міському

суді Рівненської області: суддя Тимощук О.Я.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини)

проголошено 23 травня 2024 року

в м. Рівне Рівненської області

Повний текст рішення складено: 27 травня 2024 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Віктора Миколайовича на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2023 року в суд звернулася ОСОБА_1 через свого представника адвоката Шевчука В. М. з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз збут" (далі ТОВ "Рівнегаз збут") про відшкодування моральної шкоди.

Мотивуючи вимоги, позивач зазначала, що у липні 2022 року ТОВ "Рівнегаз збут" звернулося до Радивилівського районного суду Рівненської області з позовом до неї про стягнення заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 4 111, 43 гривні.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 2 709,37 гривні. В іншій частині позову відмовлено. Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року апеляційні скарги ТОВ "Рівнегаз збут" та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано. Позовні вимоги ТОВ "Рівнегаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 366,99 гривні. Вважає, що відповідач шляхом звернення до суду з позовом протиправно намагався стягнути з неї неіснуючу заборгованість за спожитий природний газ в сумі 3 744,44 гривні, чим завдав позивачу моральну шкоду. Покликається на душевні страждання, яких вона зазнала внаслідок тривалого судового процесу, що полягають, зокрема, в порушенні звичайного способу життя, негативному впливі на стан здоров`я, а також моральних стражданнях, пов`язаних з протиправною поведінкою відповідача щодо неї самої та у приниженні її честі та гідності в зв`язку з незаконними звинуваченнями в порушенні договірних зобов`язань по сплаті за послуги з газопостачання.

З наведених мотивів просила стягнути з ТОВ "Рівнегаз збут" на свою користь 20 000 гривень моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2024 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ "Рівнегаз збут" про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

На рішення суду представником ОСОБА_1 адвокатом Шевчуком В. М. подано апеляційну скаргу, де вказувалося, що рішення суду є необгрунтованим та незаконним, оскільки ним неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, недоведено обставини, які суд вважав встановленими, а його висновки не відповідають обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначала, що факт неправомірного стягнення з позивача неіснуючої заборгованості підтверджується тим, що у мотивувальній частині постанови Рівненського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року судом вказувалося, що ТОВ "Рівнегаз збут" безпідставно зараховував сплачені ОСОБА_1 кошти за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року на погашення суми заборгованості, яка утворилась до 01 грудня 2021 року, а не на оплату поточних платежів. Будь-які докази про те, що оплачені ОСОБА_1 платежі за спірний період зроблені на погашення заборгованості, а не на оплату поточного споживання послуг, в матеріалах справи відсутні.

Наполягала на тому, що суд безпіставно покликався в оскаржуваному рішенні на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2023 року у справі № 568/343/23, адже зазначена справа не має жодного відношення до її спору з відповідачем про відшкодування моральної шкоди, позаяк позовні вимоги грунтуються саме на судових рішеннях у справі № 568/803/22.

Вважає, що протиправність в діях ТОВ "Рівнегаз збут" щодо неї полягає у намірі стягнути з неї неіснуючий борг за спожиті послуги. Моральна шкода, завдана їй, полягала у спричиненні душевних страждань у зв`язку з тривалим судовим процесом, що призвело до погіршення стану здоров`я. Крім того, незважаючи на похилий вік і наявність другої групи інвалідності вона змушена була докладати значних моральних та фізичних зусиль, пов`язаних з поїздками до представників відповідача, органів місцевого самоврядування для відновлення її порушених прав, пошуку адвоката для захисту порушених прав у суді. Тому висновок суду про безпідставність вимог про відшкодування моральної шкоди через відсутність факту наявності протиправного діяння є таким, що не відповідає обставинам справи.

Стверджує, що судом було порушено вимоги норм 83, 84 ЦПК України, оскільки відповідач заявляв клопотання про витребування доказу, а саме медичної картки усно, а не в письмовій формі. Разом з тим в мотивувальній частині судового рішення зазначено про дослідження оригіналу медичної карточки позивача.

З викладених міркувань просила скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким задовольнити її вимоги в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ "Рівнегаз збут"вказувало, що рішення суду першої інстанції ухвалено на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, які мають значення для справи, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Тому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом встановлено, що в провадженні Радивилівського районного суду Рівненської області перебувала на розгляді цивільна справа № 568/803/22 за позовом ТОВ "Рівнегаз збут"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 4 111,43 гривні.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року позов ТОВ "Рівнегаз збут"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 2 709,37 гривень. В іншій частині позову відмовлено (а.с. 3-5).

Постановою Рівненського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року апеляційні скарги ТОВ "Рівнегаз збут" та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 31 жовтня 2022 року скасовано. Позовні вимоги ТОВ "Рівнегаз збут" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 366,99 гривні.

Цією постановою Рівненського апеляційного суду встановлено, що постачання природного газу споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювалось ТОВ "Рівнегаз збут"на підставі укладеного з ОСОБА_1 . Типового договору розподілу природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2498 та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494.

ОСОБА_1 приєдналася до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам як споживач послуг з постачання природного газу до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується підписаною 02 лютого 2016 року заявоюприєднання.

Встановлено, що за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року за спожитий газ позивачем нараховано 5 608,98 гривні, та сплачено ОСОБА_1 5 241,99 гривню. Отже, сума основного боргу відповідача перед позивачем за спірний період складає 366,99 гривень.

Таким чином, позивачем не було доведено наявність заборгованості за спожитий газ у сумі 3744,44 гривні.

Враховуючи, що ОСОБА_1 здійснювала оплату за спожитий природний газ з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року не в повному обсязі, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 366,99 гривні.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач безпідставно зараховував сплачені позивачем кошти за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року на погашення суми заборгованості, що утворилась до 01 грудня 2021 року, а не на оплату поточних платежів.

Будь-які докази про те, що сплачені позивачем платежі за спірний період, оплачені на погашення заборгованості, а не на оплату поточного споживання послуг, в матеріалах справи відсутні.

Вимоги про стягнення заборгованості, що утворилась до 01 грудня 2021 року, ТОВ "Рівнегаз збут"не заявляло (а.с. 6-8).

Також судом встановлено, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2023 року у справі № 568/343/23 позов ТОВ "Рівнегаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Рівнегаз збут"заборгованість за поставлений природний газ в сумі 2 109,74 гривні, інфляційні нарахування в сумі 186,10 гривні та три відсотки річних 57,03 гривні (а.с. 32-34).

Задовольняючи позов ТОВ "Рівнегаз збут" у справі № 568/343/23, суд виходив з того, що оскільки позивачем надавались послуги з газопостачання, а ОСОБА_1 оплату у повному обсязі не проводила, суд визнав підставною вимогу ТОВ "Рівнегаз збут"про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за вказані послуги з газопостачання за період з 01 липня 2020 року по 30 листопада 2021року в сумі 2 109,74 гривні.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 14 вересня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ "Рівнегаз збут"залишено без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2023 року без змін (а.с. 36-39).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судовими рішеннями, які набрали законної сили у цивільних справах № 568/803/22 та № 568/343/23, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за спожитий природний газ за відповідні періоди часу. При цьому постанова Рівненського апеляційного суду від 23 лютого 2023 року у справі № 568/803/22 не містить висновку про протиправність дій відповідача по стягненню з ОСОБА_1 неіснуючої заборгованості, а навпаки, дане судове рішення підтверджує факт наявності заборгованості у ОСОБА_1 за спожитий природний газ. Проте судом встановлено, що ТОВ "Рівнегаз збут" безпідставно зараховував сплачені кошти за період з 01 грудня 2021 року по 30 квітня 2022 року на погашення суми заборгованості, яка утворилась до 01 грудня 2021 року, а не на оплату поточних платежів.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості у справі № 568/803/22 та задоволення позовних вимог у справі № 568/343/23 є визначеною чинним Цивільним процесуальним кодексом України процедурою, що не свідчить про зловживання правом на звернення до суду з боку ТОВ "Рівнегаз збут". Реалізацію ТОВ "Рівнегаз збут"свого права на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не можна вважати протиправним діянням.

Покликання адвоката Шевчука В. М. в апеляційній скарзі на те, що в мотивувальній частині постанови апеляційного суду у справі № 568/803/22 наведено факт неправомірного стягнення з ОСОБА_1 неіснуючої заборгованості ТОВ "Рівнегаз збут", колегія суддів відхиляє, адже вони не ґрунтуються на обставинах справи і вимогах закону, а лише зводяться до тлумачення постанови апеляційного суду на власний розсуд.

Доводи заявника про те, що суд необгрунтовано покликався в оскаржуваному рішенні на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2023 року у справі № 568/343/23 апеляційний суд до уваги не бере, оскільки такі доводи не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Покликаючись на обидва судові рішення, суд попередньої інстанції констатував факт наявності заборгованості у позивача перед ТОВ "Рівнегаз збут" за поставлений природний газ, що підтверджує наявність обгрунтованих підстав у ТОВ "Рівнегаз збут" для звернення до суду з позовами у справі № 568/803/22 та у справі № 568/343/23.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Право особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Вирішуючи питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77 - 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Зважаючи на це колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів завдання їй відповідачем моральної шкоди, неправомірності дій ТОВ "Рівнегаз збут"та наявності його вини у завданні позивачу моральної шкоди, як і не доведено причинного зв`язку між існуванням заборгованості за спожитий природний газ та моральними стражданнями ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не бере до уваги аргументи заявника про порушення судом норм 83, 84 ЦПК України, оскільки вониправильності зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують. При цьому висновки суду є обгрунтованими та не призвели до неправильного вирішення справи.

Повно і правильно з`ясувавши обставини справи та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування не підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 .

Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Шевчука Віктора Миколайовича залишити без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 23 травня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В. Боймиструк

Н.М.Ковальчук