У Х В А Л А

29 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 759/13645/15

Провадження: № 22-ц/824/16523/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., суддів Нежури В. А., Соколової В. В.,

розглянувши апеляційну скаргу адвоката Чалова Андрія Олексійовича в інтересах Державної іпотечної установи

на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2016 року, постановлену під головуванням судді Шум Л. М.,

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Філії «Центральне регіональне управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

у с т а н о в и в:

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Філії «Центральне регіональне управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки залишено без розгляду.

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Чалов А. О. в інтересах Державної іпотечної установи 03 вересня 2024 року направив засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року апеляційну скаргу адвоката Чалова А. О. в інтересах Державної іпотечної установи залишено без руху для надання до суду відповідної заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення, що є предметом оскарження.

На виконання вищевказаної ухвали суду, 11 жовтня 2024 року ОСОБА_2 в інтересах Державна іпотечна установа подав до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження. В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначив, що ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року в даній справі на адресу Державної іпотечної установи не направлялась та не вручалась, судове рішення відсутнє в системі ЄСІТС, враховуючи постійні перебої з постачанням електроенергії та численними повітряними тривогами, які пов`язані з ракетними та дороновими атаками по місту Києві, скаржник має право на поновлення строку.

Вирішуючи порушене скаржником питання, суд виходить з наступного.

За правилом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено-повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно п. 2 ч. 2ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду

Як убачається із матеріалів справи, адвокат Чалов А. О. в інтересах Державної іпотечної установи ознайомився із ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року 07 серпня 2024 року під час ознайомлення із матеріалами справи

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 129 Конституції Україниоднією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Частиною 1 статті 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК Україниучасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Державна іпотечна установа не була учасником справи.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься договір про відступлення права вимоги №17/4-в від 11 лютого 2015 року, відповідно до якого, між Державною іпотечною установою та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір відступлення права вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно п. п 6.1 цей договір є правочином з відкладеним умовами та набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків за цим договором.

Підпунктом 2.1 передбачено, що пункт 1.2 набирає чинності в день прийняття рішення Національним банком України про віднесення первісного кредитора до категорії неплатоспроможних або на наступний день після сукупності обставин…….

Із відкритих джерел відомо, що ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було визнано не платоспроможним 17 вересня 2015 року.

Тобто, Державна іпотечна установа набула права та обов`язки кредитора за договором відступлення права вимоги 18 вересня 2015 року.

Таким чином відбулось матеріальне правонаступництво скаржника. Проте питання процесуального правонаступництва у даній справі судом першої інстанції не віршувалось, а тому Державна Іпотечна установа не могла скористатись своїм правом на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статей 17, 18 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Взаємний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що суд апеляційної інстанції лише в межах відкритого апеляційного провадження має процесуальну можливість зробити висновок щодо вирішення чи не вирішення судом першої інстанції питань про права та інтереси особи, яка не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції та подала апеляційну скаргу протягом річного строку з дня складання повного тексту судового рішення. При цьому, якщо обставини про вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи особи, яка не була залучена до участі у справі, не підтвердились, апеляційне провадження підлягає закриттю.

Зважаючи на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження скаржником пропущений з поважних причин, а тому вважає за можливе його поновити.

Апеляційна скарга подана уповноваженою особою у строк, визначений процесуальним законом.

За своїм змістом апеляційна скарга відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України.

Перешкод для відкриття апеляційного провадження не встановлено.

Керуючись, ст.ст. 359-361, 366 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити адвокату Чалову Андрію Олексійовичу в інтересах Державної іпотечної установи строк на апеляційне оскарження ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року.

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Чалова Андрія Олексійовича в інтересах Державної іпотечної установи на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 13 червня 2016 року, постановлену під головуванням судді Шум Л. М., у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі «Філії «Центральне регіональне управління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

Надіслати учасникам справи копію апеляційної скарги та додатних до неї матеріалів, роз`яснити їм право подати відзив на апеляційну скаргу, який за формою та змістом має відповідати вимогам статті 360 ЦПК України, у строк до 13 грудня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Т. О. Невідома

Судді: В. А. Нежура

В. В. Соколова