Справа № 646/4467/24
№ провадження 2/646/2103/2024
28.11.24 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Барабанової В.В.
за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) треті особи: ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_5 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_7 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Червонозаводського районного суду м. Харкова з даним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона є власником 328/800 частин житлового будинку літ. "А-1" з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 159,9 кв.м., житловою площею 86,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 978, посвідченого 15.03.2024 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жовнір В.В. Право власності належним чином зареєстровано 15 березня 2024 року у Державному реєстрі речових прав.
Вказаний житловий будинку літ. "А-1" з надвірними будівлями та спорудами належить на праві спільної часткової власності наступним особам:
-77/800 частин ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.04.1982 Першою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-ДН-325;
-77/800 частин ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.04.1982 Першою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-ДН-325;
-77/800 частин ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.04.1982 Першою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-ДН-325;
-77/800 частин ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.04.1982 Першою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-ДН-325;
-164/800 частин ОСОБА_7 на підставі рішення Червонозаводського суду міста Харкова від 31 травня 1989 року.
Вказані обставини підтверджує довідкою про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна №1135459 від 04.08.2023, виданою КП «ХМ БТІ» Харківської міської ради (інформація з паперових носіїв станом на 31.12.2012 року); інформаційною довідкою №372027888 від 29 березня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, дата та час формування довідки 14 березня 2024 року, у вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач у справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , починаючи з 28 травня 2002 року. Зазначені відомості підтверджуються і відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті відповідача.
Відповідно до наданої копії свідоцтва про народження, відповідач у справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_8 .
Відповідно до договору купівлі-продажу від 15 березня 2024 року, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_9 , реєстровий номер 978, ОСОБА_8 - Продавець - передає у власність, а позивач у справі, ОСОБА_1 - Покупець - приймає у власність 328/800 частин у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідач у справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_8 колишнього власника відповідної частини у праві власності на житловий будинок, право власності на яку набуто позивачем у справі у встановленому порядку.
Відповідач у справі не є власником/співвласником відповідного житлового будинку, не є членом родини позивача.
Під час укладення договору купівлі-продажу Продавець ( ОСОБА_8 , батько відповідача) повідомив, що відповідач у справі виїхав з міста Харкова 22 липня 2022 року та не планує повертатися у майбутньому до міста Харкова, про що надав нотаріально посвідчену заяву від 15 березня 2024 року, посвідчену ПН ХМНО Жовнір В.В., реєстровий номер 981.
Наявність зареєстрованого члена родини колишнього власника житлового приміщення порушує право власності позивача, що і стало підставою для звернення до суду із відповідним позовом.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.05.2024 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у підготовче судове засідання у порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.09.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті.
Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явились, надавши суду заяву у якій просили здійснювати розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують.
Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Треті особи на стороні позивача, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не з`явились, повідомлялися належним чином про місце, дату та час судового засідання.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причину неявки не повідомив, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак судова повістка повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 99-1 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 року № 270, установлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, з урахуванням того, що відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи не з`явився у судове засідання, не подав відзив на позов, до того ж, інформація щодо часу розгляду даної справи розміщена на офіційному веб-сайті судової влади України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 328/800 частин житлового будинку літ. "А-1" з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 159,9 кв.м., житловою площею 86,7 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 978, посвідченого 15.03.2024 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Жовнір В.В. Право власності належним чином зареєстровано 15 березня 2024 року у Державному реєстрі речових прав.
Вказаний житловий будинку літ. "А-1" з надвірними будівлями та спорудами належить на праві спільної часткової власності наступним особам:
-77/800 частин ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.04.1982 Першою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-ДН-325;
-77/800 частин ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.04.1982 Першою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-ДН-325;
-77/800 частин ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.04.1982 Першою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-ДН-325;
-77/800 частин ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03.04.1982 Першою Харківською державною нотаріальною конторою, р. №2-ДН-325;
-164/800 частин ОСОБА_7 на підставі рішення Червонозаводського суду міста Харкова від 31 травня 1989 року.
Вказані обставини підтверджуються довідкою про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна №1135459 від 04.08.2023, виданою КП «ХМ БТІ» Харківської міської ради (інформація з паперових носіїв станом на 31.12.2012 року); інформаційною довідкою №372027888 від 29 березня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, дата та час формування довідки 14 березня 2024 року, у вказаному житловому будинку зареєстрований відповідач у справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , починаючи з 28 травня 2002 року. Зазначені відомості підтверджуються і відповідною відміткою про реєстрацію місця проживання у паспорті відповідача.
Відповідно до наданої копії свідоцтва про народження, відповідач у справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_8 .
Відповідно до договору купівлі-продажу від 15 березня 2024 року, посвідченого ПН ХМНО ОСОБА_9 , реєстровий номер 978, ОСОБА_8 - Продавець - передає у власність, а позивач у справі, ОСОБА_1 - Покупець - приймає у власність 328/800 частин у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .
Таким чином, відповідач у справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_8 колишнього власника відповідної частини у праві власності на житловий будинок, право власності на яку набуто позивачем у справі у встановленому порядку.
Відповідач у справі не є власником/співвласником відповідного житлового будинку, не є членом родини позивача.
Під час укладення договору купівлі-продажу Продавець ( ОСОБА_8 , батько відповідача) повідомив, що відповідач у справі виїхав з міста Харкова 22 липня 2022 року та не планує повертатися у майбутньому до міста Харкова, про що надав нотаріально посвідчену заяву від 15 березня 2024 року, посвідчену ПН ХМНО ОСОБА_9 , реєстровий номер 981.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкоду здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.
Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом.
Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.
На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України).
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1
ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За ст. 270 ЦК України фізична особа, серед іншого, має право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на недоторканість житла, право на вільний вибір місця проживання та на свободу пересування.
Враховуючи викладене, а також те, що відповідач не мешкає у вказаному будинку, не утримує дане житло, не сплачує комунальні послуги, в даному житлі особистих речей відповідача немає, останній там лише зареєстрований, а тому суд вважає що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.
Питання розподілу судових витрат не порушувалось, що не суперечить вимогам ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 95, 263-265, 353, 354 ЦПК, ст.ст. 317, 386, 391 ЦК України України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В.В. Барабанова