Справа № 274/4059/24
Провадження № 2/0274/1131/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" жовтня 2024 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Дерманської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Довіра і Гарантія" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
10.05.2024 ТОВ"ФК "Довіра та Гарантія", через підсистему Електронний суд звернулося до суду з позовом, у якому просить:
- поновити строк позовної давності для подання позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором № L3405984 від 22.01.2019;
- стягнути з ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позовну заяву ТОВ"ФК "Довіра та Гарантія" обґрунтовує тим, що 22.01.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № L3405984 у електронній формі.
Відповідно до детального розрахунку заборгованості загальний розмір заборгованості становив 30 127, 00 грн, з яких: 14 000, 00 тіло кредиту та 16 127, 00 відсотки.
01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги № 01072019, за умовами якого відбулося відступлення права вимоги, у тому числі за договором кредитної лінії № L3405984, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора до відповідача.
Вказану суму боргу позивач просить стягнути із відповідачки.
Просить поновити строк позовної даності, посилається при цьому на судову практику та пункт 19 «Прикінцеві положення» ЦК України.
Відзив на позовну заяву не надходив.
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою судді від 11.06.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження.
Сторони, належним чином повідомленими про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явилися.
Представник позивача ОСОБА_2 через підсистему Електронний суд на адресу суду направила клопотання, в якому просить проводити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, надала згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді.
Відповідачка про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
У зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося.
Суд, відповідно до статті 280 ЦПК України, ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Норми права, які застосовані судом
Відповідно до положень статей 525, 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний право чин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного право чину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Фактичні обставини, встановлені судом, докази на їх підтвердження, висновки суду
Судом встановлено, що 22.01.2019 між ТОВ "ФК "ДІНЕРО" та ОСОБА_1 укладено договір в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця №L3405984 (номер договору № AG42117422), за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 14 000, 00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів за період із 22.01.2019 в розмірі 178,80 % річних, з 23.01.2019 - 180, 37 % річних, з 24.01.2019 - 181, 93 % річних, з 22.02.2019 - 236, 23 % річних. Договір укладений в електронній формі та підписаний ЕЦП (а.с. 36).
Відповідно до Додаткової угоди № АМ6002464 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії № AG42117422 від 23.01.2019, ТОВ "ФК "Дінеро" встановлено 20, 000 грн - потенційний ліміт кредитної лінії; надана сума кредиту - 10 800, 00 грн, реальна річна відсоткова ставка, 180. 37 %, дата повного погашення 21.02.2019.
Відповідно до Додаткової угоди № АМ1114151 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG42117422 від 24.01.2019 укладеного між ТОВ "ФК "Дінеро" та ОСОБА_1 зазначено, що ТОВ "ФК "Дінеро" встановлено 20, 000 грн - потенційний ліміт кредитної лінії; надана сума кредиту - 12 600, 00 грн, реальна річна відсоткова ставка, 181. 93 %, дата повного погашення 23.03.2019.
Відповідно до Додаткової угоди № АМ0343644 до Спеціальних умов для короткострокового кредиту Договору кредитної лінії №AG42117422 від 22.02.2019 укладеного між ТОВ "ФК "Дінеро" та ОСОБА_1 зазначено, що ТОВ "ФК "Дінеро" встановлено 20, 000 грн - потенційний ліміт кредитної лінії; надана сума кредиту - 14 000, 00 грн, реальна річна відсоткова ставка, 236. 23 %, дата повного погашення 23.03.2019 (далі Додаткові угоди) (а.с. 26, 27, 30, 31).
Згідно із довідкою про ідентифікацію, складеною ТОВ «Дінеро» ОСОБА_3 за договором №AG42117422 на підставі заявок на кредит, отримала грошові кошти: 10 000 грн 22.01.2019; 800 грн 23.01.2019; 1800 грн 24.01.2019; 1400 грн 22.02.2019 (а.с. 36).
Із розрахунку заборгованості за договором № AG42117422 за період з 22.01.2019 до 23.07.2019 та виписки з рахунку станом на 15.07.2019, сформованих ТОВ "ДІНЕРО" вбачається, що заборгованість за кредитним договором № AG42117422 становить 30 127,00, з яких: 14 000, 00 грн- тіло кредиту, 2 127, 00 грн - проценти, 7000, 00 грн -пеня, 7000, 00 грн- комісія за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю (а.с. 37).
Також, позивачем було здійснено нарахування за ч.2 ст. 625 ЦК України за період 30.04.2021 до 30.04.2024 на суму боргу 30 127 грн, 3% річних - у сумі 2 715, 56 грн та інфляційні втрати у сумі 12 463, 15 грн.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .
На підставі досліджених доказів суд встановив, що ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" на підставі Договору відступлення права вимоги № 01072019 від 01.07.2019 новим кредитором замість ТОВ «ФК «Дінеро» у зобов`язаннях з відповідачкою ОСОБА_1 , відповідно до умов Кредитного договору № L3405984 ( № AG42117422) від 22.01.2019.
Суд вважає доведеним факт укладення кредитного договору № L3405984 ( № AG42117422) від 22.01.2019 між відповідачкою та ТОВ «ФК «Дінеро», оскільки кредитний договір укладений в електронній формі та містить персональні дані відповідачки, які остання надала під час підписання договору.
За умовами кредитного договору ТОВ «ФК «Дінеро» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 14 000, 00 грн, строком на 30 днів, зі сплатою процентів з 22.01.2019 - 178,80 % річних, з 23.01.2019 - 180, 37 % річних, з 24.01.2019 - 181, 93 % річних, з 22.02.2019 - 236, 23 % річних.
Видача ОСОБА_1 14 000, 00 грн доводиться копією довідки про ідентифікацію ТОВ "ФК"ДІНЕРО" та випискою з рахунку станом на 15.07.2019, які, за відсутності заперечень проти позову, суд вважає достатніми доказами на підтвердження цього факту.
У позовній заяві ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», визначаючи суму боргу за кредитним договором № L3405984 в розмірі 30 127,00 грн, не вказало які складові така сума включає. При цьому долучені до позову докази свідчать про борг за наданим кредитом складає 14 000 грн та 2 127, 00 грн процентів, розмір яких узгоджується із умовами кредитного договору.
До того із реєстру боржників вбачається, що суму боргу ОСОБА_1 складає заборгованість за тілом кредиту та проценти. Тобто ТОВ "ФК"ДІНЕРО" не відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» борг ОСОБА_1 за комісією та пеня.
Також суд зазначає, що у позовній заяві не вказано про нарахування пені та комісії, її розмір, умови договору, які передбачають таке нарахування.
Тому, виходячи із умов кредитного договору № L3405984 (№ AG42117422), суд стягує борг за наданим кредитом в розмірі 14 000, 00 грн, а також нараховані проценти у розмірі визначеному договором, тобто 2 127, 00 грн.
Щодо нарахованих ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» інфляційних втрат та 3 % річних суд зазначає наступне.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % відсотків річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 14-446цс18.
Разом з тим, відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Тобто, нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат в порядку ст. 625 ЦК України за період із 24 лютого до квітня 2024 року суперечить чинному законодавству.
Таким чином, стягненню із відповідачки на користь позивача підлягає заборгованість у розмірі 19 123,81 грн, із якої: 16,127,00 - сума боргу за кредитом та процентами; 2600,48 грн інфляційне збільшення та 396,33 - 3% річних.
На вимоги позовної заяви про поновлення строку позовної давності суд зазначає, що оскільки заява про пропуск строку позовної давності від відповідачки не надходила, тому суд не має підстав наводити аналіз питання строків позов.
Розподіл судових витрат
У стягненні витрат ра правничу допомогу суд відмовляє із таких підстав.
За змістом п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За правилами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц.
На підтвердження витрат на надану правничу допомогу позивач долучив договір № 36 від 25.04.2024 про надання правової допомоги, що укладений між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», додаткову угоду до цього договору від 25.04.2024 та детальний опис робіт, складений адвокатом Міньковською А. відповідно до якого загальна вартість робіт адвоката складає 5000 грн.
Разом із цим, позивачем не надано доказів сплати позивачем гонорару адвокатові, як і не надано доказів погодження сторонами відповідно до умов п. 4.4. договору акта про надання юридичної допомоги.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для стягнення із відповідачки на користь позивача витрат на правничу допомогу.
Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Довіра і Гарантія" задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Довіра і Гарантія" 1022 гривні 50 копійок витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його складення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
відповідачка ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст рішення складено 30.10.2024.
Суддя І.Ю. Хуторна