Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/325/24
Провадження № 4-с/711/53/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.

за участі:

представника скаржника адвоката Степаненка О.М.

боржника ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Топора І.О.,

представника ДВС Постоєнка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментах,

в с т а н о в и в:

В рамках виконавчого провадження №74914721 у Другому ВДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснюється примусове виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.02.2024 у справі №711/325/24 про стягнення аліментів із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 12.01.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

02.09.2024 представник стягувача адвокат Степаненко О.М. звернуся до державного виконавця з проханням зробити розрахунок заборгованості по аліментах починаючи з 12.01.2024, оскільки стягувач не отримував від боржника коштів в якості сплати аліментів. Листом від 06.09.2024 за вих.№17776/26.21-43/125113, який надійшов на електронну адресу представника стягувача 10.09.2024, останнього було повідомлено, що станом на 01.09.2024 існує заборгованість в сумі 2684,43 грн. та надано відповідний розрахунок.

Здійснюючи розрахунок заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем було враховано п`ять платежів, які підтверджуються роздруківками про здійснення грошових переказів боржником в іноземній валюті на користь ОСОБА_4 з використанням платіжного сервісу PayPal, що мали місце 24.01.2024 (сума платежу - 201$), 25.02.2024 (200$), 29.03.2024 (200$), 29.04.2024 (145$), 03.06.2024 (186$).

16.09.2024 представник стягувача адвокат Степаненко О.М., який діє на підставі ордеру серії СА №1097392 від 13.09.2024р., звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментах з урахуванням наданих боржником ОСОБА_1 підтверджень про електронні перекази з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 про перерахування на адресу ОСОБА_4 платежів в іноземній валюті від 24.01.2024, 25.02.2024, 29.03.2024, 29.04.2024, 03.06.2024 неправомірними і зобов`язати цього державного виконавця повторно зробити розрахунок заборгованості починаючи з 12.01.2024 без урахування долучених боржником до виконавчого провадження вищевказаних документів.

В обґрунтування вимог у скарзі зазначається, що оскільки у відповідних квитанціях відсутня вказівка про призначення платежу, то відповідні платежі безпідставно враховані державним виконавцем, як аліментні. Стягувач вказує, що відповідні платежі стосуються інших договірних відносин між сторонами, а саме ці кошти стосуються орендної плати за проживання орендарів у житлі, яке належить сторонам. Додатково зазначає, що надані боржником квитанції не є платіжним документом, оскільки не відповідають положенням Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 163, а здійснення платежів у валюті долари США є порушенням законного порядку розрахунків на території України. За таких обставин скаржник стверджує про порушення державним виконавцем здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (дії) в частині нарахування заборгованості по аліментах з використанням наданих боржником державному виконавцеві копій документів, а тому порушене право стягувача підлягає поновленню шляхом зобов`язання державного виконавця провести повторний розрахунок заборгованості боржника без урахування таких документів

17.09.2024 судом прийнято скаргу до провадження із призначенням до розгляду по суті в судовому засіданні.

01.10.2024 від Другого ВДВС у м. Черкаси на адресу суду надійшов відзив проти скарги, в якому вказується, що скарга не підлягає задоволенню. В обґрунтування заперечень орган державної виконавчої служби посилається на те, що у державного виконавця не було правових підстав не враховувати відповідні платежі в якості добровільної сплати боржником аліментів. Свою позицію державний виконавець обґрунтовує тим, що йому не надано доказів наявності між сторонами договірних зобов`язань, якими обумовлювалось здійснення відповідних платежів, а оскільки стягувач проживає на території США, то здійснення грошових переказів боржником на користь стягувача з використанням міжнародної електронної платіжної системи PayPal є виправданим.

В судовому засіданні представник заявника підтримав доводи скарги та просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Додатково пояснив, що при відкритті виконавчого провадження стягувачем були надані відповідні банківські реквізити (номер банківського рахунку в національній фінансовій установі) для зарахування аліментних платежів і за такими реквізитами коштів, в якості сплати аліментів стягувач не отримувала. Зауважив, що стягувач не заперечує факту отримання відповідних коштів, але між стягувачем та боржником є інші договірні відносини і такі кошти є платою за здавання в оренду житла, яке є об`єктом власності сторін. Акцентував увагу на тому, що надані боржником роздруківки не є платіжними документами і не підтверджують факт сплати боржником на користь стягувача коштів в якості оплати аліментів. Додатково зазначив, що виконавчий лист був пред`явлений до примусового виконання 01.05.2024 і боржник мав можливість довідатись у державного виконавця чи у представника стягувача про банківські реквізити для сплати аліментів.

Представник боржника адвокат Топор І.О., який діє на підставі ордеру серії СА №1073202 від 09.01.2023р., - в судовому засіданні заперечив проти вимог скарги та просив відмовити у її задоволенні. В обґрунтування своєї позиції послався на необґрунтованість доводів представника стягувача. Пояснив, що боржник знав про наявність в нього обов`язку сплачувати аліменти з 12.01.2024, а тому в добровільному порядку здійснював перерахування коштів на користь стягувачки ще до відкриття виконавчого провадження через платіжну систему, а коли довідався про реквізити для сплати аліментів на території України, то став перераховувати аліментні платежі за такими реквізитами. Зазначив, що між сторонами відсутні будь-які договірні зобов`язання, а квартира, яка є об`єктом спільної сумісної власності не перебуває в оренді третіх осіб.

Боржник ОСОБА_1 в судовому засіданні також заперечив проти вимог скарги та просив відмовити у її задоволенні. Пояснив, що має дохід в середньому розмірі близько 11 000 грн. на місяць і не має інших доходів, а житло, яке є об`єктом спільної власності його та стягувачки, не перебуває в оренді.

Державний виконавець Постоєнко М.В. в судовому засіданні заперечив проти вимог скарги з підстав, викладених у відзиві. Пояснив, що після відкриття виконавчого провадження боржником були надані документи про добровільну сплату аліментів і не враховувати такі платежі у виконавця не було підстав. Зазначив, що оскільки платежі здійснювались в іноземній валюті, то при розрахунку заборгованості по аліментах державний виконавець використовував еквівалент таких платежів у національній валюті за курсом, встановленим на дату здійснення платежу.

Заслухавши пояснення учасників справи та оцінивши надані суду докази, суд дійшов наступних висновків.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Пунктом 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, визначено, що виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

За обставинами справи судом встановлено, що стягувач оспорює правомірність дій державного виконавця щодо врахування при розрахунку розміру заборгованості по аліментах платежів, які здійснені боржником до відкриття виконавчого провадження та без зазначення їх призначення, як «сплата аліментів».

Надаючи оцінку доводам представника стягувача суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

У постанові від 01.08.2019р. у справі № 642/6906/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що відсутність інших, окрім аліментних, грошових зобов`язань між стягувачем та боржником, відсутність відмови стягувача від отримання грошових переказів, здійснених боржником, а також неможливість самостійно вказувати призначення платежу у таких грошових переказах може свідчити про добровільне виконання боржником свої обов`язків.

За обставинами справи судом встановлено, що згідно рішення суду від 05.02.2024 №711/325/24 боржник зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання доньки, починаючи з 12.01.2024. Виконавче провадження з примусового виконання відповідного судового рішення було розпочато 03.05.2024.

Стягувач увесь цей час проживає на території США разом з дитиною, на утримання якої боржник зобов`язаний сплачувати аліменти. Боржник здійснював перерахування коштів на користь стягувача в іноземній валюті з використанням міжнародної платіжної системи і стягувач отримала відповідні кошти.

Зазначені обставинами визнаються сторонами у справі, а тому суд вважає їх доведеними.

За рішенням суду розмір аліментів визначений в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначене дає підстави виснувати, що розмір аліментів не має конкретного грошового визначення, оскільки залежить від розміру доходів боржника.

Аналіз змісту наданих боржником документів на підтвердження вчинення ним грошових переказів на користь стягувача свідчить, що такі перекази мали регулярний (щомісячний) характер, починаючи з 24.01.2024 до 03.06.2024, тобто усього 5 платежів. Розміри відповідних платежів різняться між собою (201$, 200$, 145$, 186$, 181$), але середній розмір відповідних щомісячних платежів складає близько 182 долари США, що умовно еквівалентно 7100 грн. за середнім офіційним валютним співвідношенням долара США до української гривні на момент вчинення платежів. Відповідні платежі вчинялися регулярно - щомісячно - в кінці місяця, окрім останнього, який вчинений 03.06.2024.

В обґрунтування вимог скарги представник стягувача посилався, що відповідні платежі вчинялись боржником в рахунок виконання інших зобов`язань перед стягувачем, ніж аліментні. Натомість всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України стороною стягувача не надано суду будь-яких доказів щодо існування між сторонами інших грошових зобов`язань, окрім аліментних. За таких обставин посилання представника стягувача про наявність у боржника зобов`язань щодо перерахування стягувачу коштів за оренду квартири є необґрунтованими.

Необґрунтованими є й доводи представника стягувача щодо невідповідності наданих боржником документів вимогам платіжних документів. В цьому контексті суд звертає увагу, що визначальним фактором є не зміст платіжних документів, а факт здійснення платежу боржником та факт отримання коштів стягувачем, які в даному випадку визнаються сторонами. До того ж зміст наданих боржником документів містить усі необхідні реквізити, які дозволяють ідентифікувати відповідні платежі у системі надавача платіжних послуг, що відповідає положенням Закону України «Про платіжні послуги».

Стосовно доводів представника стягувача щодо неможливості сплати боржником аліментів в іноземній валюті, то слід звернути увагу, що в даному випадку грошовий переказ є міжнародним, а відтак використання іноземної валюти при здійсненні такого переказу не суперечить національному законодавству. В той же час слід зауважити, що відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК платежі в іноземній валюті при розрахунках по зобов`язанням враховуються в еквіваленті національної грошової одиниці України за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Аналіз складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів свідчить, що при здійсненні відповідного розрахунку державним виконавцем враховувались здійснені боржником спірні платежі з урахуванням їх розміру еквівалентного у національній валюті, який обчислений за офіційним курсом долара США до гривні станом на дату вчинення платежу.

Таким чином, аналіз обставин спірних правовідносин та досліджених судом доказів дає підстави виснувати, що здійснені боржником платежі на користь стягувача з використанням міжнародної платіжної системи PayPal, що мали місце 24.01.2024, 25.02.2024, 29.03.2024, 29.04.2024 та 03.06.2024, свідчать про добровільне виконання боржником грошового зобов`язання перед стягувачем. В той же час дата вчинення, періодичність та розмір відповідних платежів, в контексті відсутності доказів наявності між сторонами будь-яких грошових зобов`язань, окрім аліментних, свідчать про те, що відповідні платежі за своєю сутністю є виконанням боржником свого обов`язку перед стягувачем зі сплати аліментів на утримання їх доньки.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 були надані копії роздруківок про підтвердження вчинення платежів з 24.01.2024 по 03.06.2024, а судовим рішенням було стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки з 12.01.2024, то у державного виконавця не було підстав не враховувати надані боржником квитанції під час визначення заборгованості зі сплати аліментів. Подібний висновок узгоджується з правовою позицією щодо застосування норм права, викладеною у постановах Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №199/2951/21, від 25.01.2023 у справі №707/999/21.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Отже, беручи до уваги, що під час розгляду справи, в межах доводів скарги, судом не було встановлено ознак протиправності у діях державного виконавця, то скарга не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.11, 18, 77, 80, 141, 259, 447, 450-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії державного виконавця щодо здійснення розрахунку заборгованості по аліментах відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складений 29 жовтня 2024 року.

Головуючий: В.М. Скляренко