21 жовтня 2024 року місто Чернігів
Справа №751/5778/24
Провадження №2/751/1451/24
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.
секретаря судового засідання Клименко К. Є.
учасники справи:
представник позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернігова в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку,
Встановив:
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , як спільну сумісну власність подружжя.
Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 1971 до 1996 року з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. За цей період було побудовано житловий будинок по АДРЕСА_1 . Після розірвання шлюбу вона зареєстрована та проживає у даному будинку. Всі документи на будинок оформлені на відповідача, а тому вона позбавлена права вільно розпоряджатися своєю часткою.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі
Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 09 липня 2024 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 20.09.2024 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неповідомленням відповідача про день, час та місце розгляду справи.
У судове засідання позивач та її представник не прибули, про день, час та місце судового засідання повідомлені. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подано.
З урахуванням вищевикладеного судом 21.10.2024 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Судом встановлено, що з 23.01.1971 до 18.12.1996 сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та копією свідоцтві про розірвання шлюбу (а.с.9-10).
Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради депутатів трудящих від 11.04.1973 ОСОБА_2 та членам його родини виділено земельну ділянку площею 400 кв.м по АДРЕСА_2 для індивідуальної житлової забудови (а.с.11).

Згідно акту від 22.05.1973 ОСОБА_2 здійснив відвід земельної ділянки по АДРЕСА_2 (а.с.12).

Згідно договору від 20.09.1974 ОСОБА_2 надано в безтермінове користування земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності (а.с.13-14) та видано реєстраційне посвідчення (а.с.15).

Відділом комунального господарства виконкому Чернігівської міської ради депутатів трудящих дозволено ОСОБА_2 будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 (а.с.16).

Будівництво розпочато в липні 1973 року, а закінчено в листопаді 1983 року, що підтверджується актом приймання індивідуального домоволодіння (а.с.17-19).

Відповідно до інвентаризаційної справи № 15308 на садибу по АДРЕСА_1 та інформаційної довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 30.05.2024 право власності на об`єкт нерухомості по АДРЕСА_1 в цілому зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с.20).

В той же час відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутня реєстрація на будинок АДРЕСА_1 (а.с.69).

Відповідно довідки Управління адміністративних послуг №3266 від 10.05.2024 у вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.21).

Вказане також підтверджено домовою книгою на домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.22-35).

На замовлення ОСОБА_1 ТОВ «Центр технічної інвентаризації та оцінки «ПРАВЕКС» 27.05.2024 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Відповідно технічного паспорту наявні будівлі та споруди, а саме: житловий будинок А-1, загальною площею 68,5 кв.м, житловою площею 44,5 кв.м; прибудова А1-1, погріб а-1, ганок а2, сарай Б-1. Визначена ринкова вартість будинку, що становить 273 141,00 грн (а.с.36-40).

ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін

Відповідно до положень статей 22, 23, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, чинних на час виникнення спірних правовідносин, зокрема, квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, вважалось його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя мав рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. При укладенні угод одним з подружжя вважалося, що він діє за згодою другого з подружжя. Згода другого з подружжя була обов`язковою лише при укладенні угод по відчуженню спільного майна подружжя, що потребувала обов`язкового нотаріального засвідчення. В разі поділу майна, яке перебувало в спільній сумісній власності подружжя, їх частки визнавалися рівними.

Такі ж підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя містить і нині діючий Сімейний кодекс України (ст.60 СК України). Оскільки вимоги про поділ майна подружжя заявлено в період дії Сімейного кодексу України, то виниклі правовідносини поділу майна подружжя (колишнього подружжя) регулюються нормами Глави 8 Сімейного кодексу України.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч.1 ст.69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом.

Верховний суд України у своїх постановах від 3 червня 2015 року, 16 грудня 2015 року та 18 травня 2016 року висловив правову позицію про те, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Зважаючи на те, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 Сімейного кодексу України), житловий будинок належить сторонам на праві спільної сумісної власності.

В силу положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем доведено існування суб`єктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимоги про право спільної сумісної власності на майно, придбаного під час шлюбу. Відповідачем будь-яких заперечень не надійшло, а тому суд дійшов висновку, що будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя.

Отже, враховуючи вищезазначене, виходячи з того, що частки позивача та відповідача у спільному майні є рівними, а тому позивач має право на належну йому частку у спільному з відповідачем майні, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку обґрунтовані та підлягають задоволенню.

V. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 1 365,70 грн (а.с.1), які підлягають стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12-13, 19, 81, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст. 60-61, 68-72 СК України

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , як спільну сумісну власність подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 365 (одну тисячу триста шістдесят п`ять) грн 70 коп судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 26.10.2024.

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 )

Суддя Н. В. Маслюк