№ 207/4701/24
№ 2/207/1430/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м.Кам`янське

Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Бушанської О.В.

при секретарі Сердюк В.О.

розглянувши в залі суду порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр"

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна,

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 02.09.2024 розгляд справи призначено у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 20.09.2024 року на 11 год. 00 хв.

20.09.2024 розгляд справи відкладено на 25.10.2024 на 11:00 годин.

25.10.2024 учасники справи наданим їм процесуальним правом не скористалися та не забезпечили в судове засідання явку повноважних представників, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивач у поданій заяві просить розглянути справу без його участі.

Відповідач у поданій заяві просить розглядати справу за відсутністю його представника.

Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович у поданому клопотання просить розглядати справу за його відсутністю.

Враховуючи, що учасники справи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, а їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутністю.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, з урахуванням приписів ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

23.09.2024 через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", в якій заявник просить залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр", третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрій Олександрович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вказана заява мотивована тим, що між позивачем та відповідачем 09.02.2020 укладено кредитний договір (оферти) №09.02.2020-100000242 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що всі вимоги, які виникають при виконання даного договору або у зв`язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, окрім справ у спорах щодо захисту прав споживачів, підлягають розгляду в постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків згідно з регламентом третейського суду.

В п.10.4 договору сторони підтвердили, що положення п.п. 10.1-10.3 договору становлять третейське застереження відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що кредит надається для використання позичальником на будь-які законні цілі, включаючи перекредитуваня, підприємницьку, незалежну професійну діяльність або виконання обов`язків найманого працівника, що виключає можливість віднесення його до споживчого.

Відповідач вважає, що правовідносини за кредитним договором (оферти) №09.02.2020-100000242 від 09.02.2020 не підпадають під сферу дії Закону України "Про споживче кредитування", а отже даний спір має вирішуватись у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків відповідно до п.10.1 договору.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, суд враховує наступне.

Предметом спору у даній справі є визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису №22193 від 02.12.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий Центр" заборгованості у розмірі 9 305,20 грн на підставі кредитного договору №09.02.2020-100000242 від 09.02.2020.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч.1 ст.21 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 6 ч 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо між сторонами укладено угоду про передачу спору на вирішення до третейського суду, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Згідно із ч. 1 ст.12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.

Відповідно до п.14 ч.1 ст.6 Закону України "Про третейські суди" третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За приписами ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про особу та місцезнаходження кредитодавця, кредитні умови.

У п.11.8 кредитного договору (оферта) №09.02.2020-100000242 від 09.02.2020 вказано, що позичальник підтверджує, що інформація, зазначена в частині другій статті 12, частині другій статті 13 Закону України "Про захист прав споживачів" йому надана. Для прийняття позичальником усвідомленого рішення та задля зручності надання інформації кредитор до укладення договору надав позичальнику всю необхідну інформацію у обсязі та формі, встановлених Законом України "Про споживче кредитування".

Відповідно до преамбули Закону України "Про споживче кредитування" цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Згідно з п.22 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 12.12.2018 р. в справі № 755/11648/15-ц, кредитні договори, укладені фізичними особами з банками за своєю суттю є споживчими договорами і на них розповсюджуються положення Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому частина 14 статті 6 Закону України «Про третейські суди» вказує на те, що третейські суди не мають права розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки). Як наслідок Верховний Суд відмовив банку у задоволенні заяви про видачу виконавчого листа на виконанні рішення третейського суду.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові зауважила, що якщо договір, у тому числі кредитний, укладений на задоволення особистих потреб фізичної особи і не пов`язаний з підприємницькою діяльністю такої фізичної особи чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, такий договір є споживчим і наявність судового спору щодо цього договору не впливає на його характер, як споживчого, відтак і сам спір у будь-якому випадку стосується прав сторони договору, як споживача, а вирішення такого спору, незалежно від його ініціатора, має ґрунтуватися та враховувати і вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», тобто незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», враховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб споживачів товарів, робіт і послуг.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги відсутність доказів надання позичальнику кредиту не для задоволення особистих потреб, а для здійснення підприємницької діяльності чи виконанням ним обов`язків як найманим працівником, суд доходить до висновку, що укладений між сторонами договір за своїм змістом є договором про надання споживчого кредиту, а тому третейське застереження, викладене у пункті 10.1 цього кредитного договору не може бути виконане.

Таким чином, суд не вбачає правових підстав для задоволення клопотання відповідача про залишення даного позову без розгляду.

Керуючись ст. ст.259-261,353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" про залишення позову без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Бушанська