ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

за участю секретаря судового засідання Коротун І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2024 року (час ухвалення судового рішення з 09:35:35 год до 10:05:14 год, дата виготовлення повного тексту не зазначена) у справі за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

установив:

У грудні 2023 року Державна іпотечна установа звернулась до суду з вказаним позовом, просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь установи 365 971 грн 27 коп. заборгованості за кредитним договором і судовий збір у розмірі 5 489,27 грн.

Позов обґрунтований невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного між ним і ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» і невиконанням поручителем ОСОБА_2 умов договору поруки.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2024 року клопотання відповідача ОСОБА_2 про призначення у справі судової економічної експертизи задоволено.

Призначено по справі судову економічну експертизу, проведення якої доручити експертам Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім.Заслуженого професора М.С.Бокаріуса» Міністерства юстиції України (місце знаходження: 61177 м.Харків, вул.Залютинська,8), попередивши експертів про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України про завідомо неправдивий висновок та про відмову експерта від виконання покладених на нього обов`язків, на вирішення якої поставлено наступне питання:

який фактичний розмір заборгованості має ОСОБА_2 перед Державною іпотечною установою по основному боргу та простроченим відсоткам за користування кредитом (період розрахунку з 17.09.2015 року по 11.09.2022 року) за кредитним договором № 299-Б від 12.09.2007 року, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 ?

У розпорядження експерта надано матеріали цивільної справи №554/11475/23, провадження № 2/554/132/2024.

Витрати по проведенню експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 .

Зупинене провадження по справі до отримання експертного висновку.

В апеляційній скарзі Державна іпотечна установа, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги Державна іпотечна установа вказує на те, що клопотання ОСОБА_2 заявлено у зв`язку з незгодою останнього з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, тоді як представник відповідача не надав жодних доказів, які б спростовували наявну заборгованість.

Вважає, що поставлене на вирішення експертизи питання не потребує спеціальних знань та може бути досліджено безпосередньо під час розгляду справи шляхом елементарного математичного розрахунку.

Звертає увагу суду на необґрунтоване, безпідставне клопотання, яке не містить навіть простих обґрунтувань неправильності розрахунку остаточної заборгованості. Призначення експертизи є правом суду, а не обов`язком.

Також вважає необґрунтованим та безпідставним зупинення провадження у справі, що порушує розумні строки розгляду справи та перешкоджає подальшому її розгляду.

Звертається увага, що проведення експертизи неможливе без документів, підтверджуючих повернення кредитних коштів (платіжні доручення, банківські виписки), а відповідачі не надають жодного доказу на підтвердження повернення кредитних коштів, лише тільки ОСОБА_1 зазначає про дату останнього платежу, але це не відповідає дійсності та спростовується банківськими виписками.

Правом подачі відзиву інші учасники не скористались.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав:

Відповідно п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2023 року Державна іпотечна установа звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 299-Б, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» і ОСОБА_1 . В обгрунтування позову посилалися на невиконання останніми умов кредитного договору і договору поруки, просили стягнути 365 971 грн 27 коп. (а.с.2-12)

На підтвердження заявлених вимог надали: копію кредитного договору №299-Б (а.с.15-17); копію графіку щомісячного погашення (а.с.18); копію додаткової угоди №1 до кредитного договору (а.с.19-21); копію графіку зниження розміру заборгованості (а.с.22-23); копію іпотечного договору № 299-Б (а.с.24-27); копію договору поруки № 299-Б (а.с.28-30); копію договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 (а.с.31-37); копію рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24 листопада 2009 року про стягнення із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 299-Б від 12.09.2007 заборгованості у розмірі 113 223 грн 24 коп. (а.с.39-41); копію заяви ОСОБА_1 про реструктуризацію заборгованості (а.с.42); лист повідомлення про відступлення прав вимоги (а.с.44-45); розрахунок заборгованості за договором №299-Б від 12.09.2007 (а.с.63-64)

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 06 грудня 2023 року відкрито провадження у справі ( а.с.87)

У лютому 2024 року ОСОБА_2 подав до місцевого суду відзив на позовну заяву, у якому висловив свою незгоду з позовом. Звернув увагу, що про укладення додаткової угоди №1 між банком та ОСОБА_3 йому стало відомо лише з позову. Вважав, що порука по спірному договору припинилась 02.03.2023, оскільки договір закінчився 01.09.2022. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у зв`язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя (а.с.105-109).

Разом з відзивом на позовну заяву ОСОБА_2 подав клопотання про призначення у справі судової економічної експертизи, на вирішення якої просив поставити питання: який фактичний розмір заборгованості має ОСОБА_2 перед Державною іпотечною установою по основному боргу та простроченим відсоткам за користування кредитом (період розрахунку з 17.09.2015 року по 11.09.2022 року) за кредитним договором № 299-Б від 12.09.2007 року, укладеним між ВАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_1 ? (а.с.110-111)

В обґрунтування клопотання посилався на незгоду із змістом розрахунку заборгованості за договором № 299-Б від 12.09.2007, укладеного між банком і ОСОБА_1 , наданим позивачем, вважав за необхідне призначити у справі судово економічну експертизу.

У березні 2024 року ОСОБА_1 подав до місцевого суду відзив на позов, у якому звертав увагу суду на пропущення позивачем процесуальних строків на звернення до суду, неповідомлення його у 5-ти денний строк про відступлення прав вимоги. Зазначав, що останній раз він сплатив за кредитним договором 17.08.2015, а через місяць Правління НБУ прийняло постанову № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних і при зверненні на гарячу лінію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб йому було надано відповідь, що про подальший порядок сплати коштів за кредитним договором йому повідомлять додатково.

На підтвердження часткової сплати за спірним кредитним договором ОСОБА_1 надано суду копію квитанції №123 від 17.08.2015 про сплату за кредитним договором 17 424 грн від 14.05.2014 року. (а.с.140)

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про призначення по справі судової економічної експертизи, суд першої інстанції вважав, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання в іншій сфері ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновком суду першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» визначено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.102 ЦПК України предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

Частиною 1 ст.103 ЦПК України визначено, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами ( стороною ) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках призначення судом експертизи.

Отримані докази, у т.ч. пояснення сторін та висновки експертизи мають бути оцінені судом за правилами ст.89 ЦПК України.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Враховуючи викладене, експертиза призначається в тому випадку, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи та поданих доказів, при цьому особа, яка заявляє клопотання про призначення експертизи, повинна обґрунтувати та довести необхідність її призначення.

Частиною 4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 5 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, Державна іпотечна установа надала копію рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 24 листопада 2009 року, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_2 був присутній в судовому засіданні при розгляді справи, позов визнав у повному обсязі, неможливість виконання ним вимог договору поруки пояснив фінансовою неспроможністю.(а.с.39-41)

Тобто основна сума заборгованості вже визначена рішенням суду і ОСОБА_2 не заперечував щодо солідарного стягнення з нього як з поручителя.

Клопотання про призначення судово-економічної експертизи мотивоване незгодою поручителя з позовними вимогами іпотечної служби.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_2 вказував лише про обізнаність з позову у цій справі про укладення додаткової угоди №1 між банком та ОСОБА_3 .. Вважав, що порука по спірному договору припинилась 02.03.2023, оскільки договір закінчився 01.09.2022, що свідчить про його згоду з визначеною у рішенні Октябрського районного суду м.Полтави від 24 листопада 2009 року сумою заборгованості.

У клопотанні про призначення судової економічної експертизи ОСОБА_2 взагалі не обґрунтував свою незгоду із розрахунком заборгованості за договором № 299-Б від 12.09.2007 року (а.с.64), не пояснив у чому полягає або може полягати його неправильність, не надав своїх розрахунків, які б свідчили про помилковість (неправильність) визначеної позивачем суми заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.107 ЦПК України суд при призначені експертизи з урахуванням думки учасників має визначити, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи, тобто визначити вихідні дані для дослідження. Частиною третьої цієї статті передбачена у необхідних випадках можливість витребування судом матеріалів, які потрібні для проведення експертного дослідження.

Всупереч наведеним вимогам закону суд такі питання не вирішив, що призведе до затягування проведення експертизи, оскільки наявні у матеріалах справи документи вочевидь не є достатніми.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає передчасним висновок суду першої інстанції про необхідність призначення у справі судово-економічної експертизи.

Керуючись ст.367, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 18 квітня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 31 липня 2024 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов