печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судових засідань Мхітарян М. М.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Пославської В. І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про визнання відмови незаконною та стягнення страхового відшкодування.

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2023 до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про визнання відмови незаконною та стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування заявленого позову ОСОБА_3 посилається на те, що 01.11.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_4 було укладено сертифікат/заяву-акцепт № 3016/258/002031 до Договору добровільного страхування наземного транспорту (сертифікат), відповідно до якого страховик здійснює страхування наземного транспортного засобу та додаткового обладнання та зобов`язується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку Страхувальнику/вигодонабувачу, а страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим Договором, та виконувати інші умови Договору. Відповідно до п. 1.1 вказаного Сертифікату було застраховано транспортний засіб «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 . Відповідно до п.п. «Б» п. 1.2 сертифікату одним із страхових випадків є незаконне заволодіння. Відповідно до п. 1.3 вказаного Сертифікату страхова сума становить 465 000,00 грн. Відповідно до п. 1.7 вказаного Сертифікату франшиза по ризику «Б» при конструктивній загибелі становить 46 500,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04.03.2022.

18.10.2018 на випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого заповів ОСОБА_3 , майно, серед якого транспортний засіб марки Skoda, моделі Octavia Combi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 . 04.08.2022 ОСОБА_3 , як спадкоємцю за заповітом та теперішньому власнику вказаного транспортного засобу, стало відомо про те, що вказаним транспортним засобом незаконно заволоділи невідомі особи. Про вказану подію позивач повідомив Голосіївське УП ГУНП у м. Києві, в зв`язку з чим ними було порушено кримінальне провадження за № 0001855.

Про настання страхового випадку стосовно викрадення застрахованого авто, спадкоємець померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , повідомив у серпні 2022 приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна». Лише 7 серпня 2023 (зі спливом року з моменту звернення позивача з заявою) засобами електронного зв`язку (Viber) у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено. Позивач вважає, що відповідач безпідставно відмовив йому у виплаті суми страхового відшкодування, не виконав вимоги договору, а тому він був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.12.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, позов просила задовільнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала стосовно позовних вимог, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість вимог зазначених у позовній заяві.

Судом встановлено, що 01.11.2021 між ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» та ОСОБА_4 було укладено сертифікат/заяву-акцепт № 3016/258/002031 до Договору добровільного страхування наземного транспорту (сертифікат), відповідно до якого страховик здійснює страхування наземного транспортного засобу та додаткового обладнання та зобов`язується провести виплату страхового відшкодування при настанні страхового випадку Страхувальнику/вигодонабувачу, а страхувальник зобов`язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених цим Договором, та виконувати інші умови Договору.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Сертифікату було застраховано транспортний засіб «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 .

Відповідно до п.п. «Б» п. 1.2 сертифікату одним із страхових випадків є незаконне заволодіння. Відповідно до п. 1.3 вказаного Сертифікату страхова сума становить 465 000,00 грн.

Відповідно до п. 1.7 вказаного Сертифікату франшиза по ризику «Б» при конструктивній загибелі становить 46 500,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 загинув, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04.03.2022.

18.10.2018 на випадок своєї смерті ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого заповів ОСОБА_3 , майно, серед якого транспортний засіб марки Skoda, моделі Octavia Combi, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 .

04.08.2022 ОСОБА_3 , як спадкоємцю за заповітом та теперішньому власнику вказаного транспортного засобу, стало відомо про те, що вказаним транспортним засобом незаконно заволоділи невідомі особи. Про вказану подію позивач повідомив Голосіївське УП ГУНП у м. Києві, в зв`язку з чим ними було порушено кримінальне провадження за № 0001855 за ч. З ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом з кваліфікуючою ознакою).

Про настання страхового випадку стосовно викрадення застрахованого авто, спадкоємець померлого ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , повідомив Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» в серпні 2022. Лише 07.08.2023 (зі спливом року з моменту звернення позивача з заявою) відповідачем засобами електронного зв`язку (Viber) у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено.

Підставою відмови стало те, що фактичні обставини та час настання страхового випадку позивачу невідомі, а можливий заявлений час настання випадку (лютий - серпень 2022 року) підпадає під період коли в м. Київ відбувались активні бойові дії (24.02.2022 року - 30.04.2022 року), що підтверджується переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тим часово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тим часово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (з наступними змінами), та враховуючи факти, що позивач востаннє бачив застрахований транспортний засіб у лютому 2022 року і в цьому ж місяці загинув ОСОБА_4 , а також встановлену досудовим розслідуванням адресу викрадення транспортного засобу, є всі підстави стверджувати, що випадок настав саме в цей період та місті, та відповідно дана подія підпадає під виключення із страхування за Договором відповідно до п. п. 3. 2. 5 п. 3. 2 Договору.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем оформлено право на спадщину лише в січні 2023 року, тобто після закінчення дії договору страхування та настання заявленого випадку. Також, позивач фактично не отримував застрахований транспортний засіб в спадщину (по причині його відсутності), а лише майнові права на транспортний засіб. Таким чином, права та обов`язки страхувальника не перейшли до позивача.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Суд зазначає, що не приймає аргумент відповідача, що страховий випадок відбувся внаслідок бойових або військових дій, оскільки кримінальне провадження за фактом зникнення транспортного засобу порушено за ч. 3 ст. 289 КК України (незаконне заволодіння транспортним засобом з кваліфікуючою ознакою), а не за ст. 438 КК України (порушення законів та звичаїв ведення війни), тобто не є наслідком бойових дій, як це намагається стверджувати відповідач.

Не заслуговує на увагу також аргументи відповідача стосовно того, що позивачем оформлено право на спадщину лише в січні 2023 року, тобто після закінчення дії договору страхування та настання заявленого випадку, а також те що, позивач фактично не отримував застрахований транспортний засіб в спадщину (по причині його відсутності), а лише майнові права на транспортний засіб, оскільки, згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Стаття 994 ЦК України передбачає, що у разі смерті страхувальника, який уклав договір майнового страхування, його права та обов`язки переходять до осіб, які одержали це майно у спадщину.

Відповідно до ст. ст. 22 Закону України «Про страхування» у разі смерті страхувальника - фізичної особи, який уклав договір майнового страхування, права і обов`язки страхувальника переходять до осіб, які одержали це майно в спадщину.

Враховуючи що під час дії страхового договору настав страховий випадок щодо застрахованого автомобіля, а позивач є спадкоємцем страхувальника, суд приходить висновку про право позивача на отримання страхового відшкодування.

У разі відмови у виплаті страхового відшкодування саме страховик несе тягар доказування наявності передбачених законом або договором підстав для такої відмови, інакше він зобов`язаний виплатити відшкодування.

Тому відмова у виплаті страхового відшкодування, оформлена відповідачем листом від

16.05.2022 № 1950, одразу щодо всіх зазначених у заявах транспортних засобів, обмежена виключно самим лише загальним посиланням на запровадження на території України воєнного стану та проведення бойових дій, не може вважатися аргументованою та мотивованою.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19), а також постановах Верховного Суду від 29.01.2021 року у справі № 922/51/20, від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019у справі № 917/2101/17.

Тобто, виходячи з наведеної судової практики та доказів, які надав позивач, страховий випадок настав, оскільки позивачем в підтвердження вказаної обставини надано витяг з ЄДРДР за № 0001855, відкритим за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом. Відповідачем же, крім посилання на Указ Президента України від 24.02.2022 року Про введення воєнного стану в Україні», жодних доказів на підтвердження своїх доводів з приводу того, що викрадення транспортного засобу було саме під час, або внаслідок бойових дій не надав.

З огляду на викладене, об`єктивно дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що доводи, викладені в позові, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про стягнення понесених витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, відповідно до ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

17.08.2023 року між позивачем з одного боку та адвокатським бюро Гедз був укладений договір про надання правничої допомоги. Відповідно до Акту виконаних від 04.12.2023 адвокатське бюро Гедз виконало роботу на 18 000,00 грн. Згідно з платіжними інструкціями позивачем сплачено за надання правової допомоги суму у розмірі 18 000,00 грн, у відповідності до договору від 17.08.2023 та Акту виконаних від 04.12.2023.

З огляду на викладене, беручи до уваги положення ст.ст. 133, 137 ЦПК України, суд приходить висновку достатнім стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у розмірі 18 000,00 грн, які вважає співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг.

Враховуючи задоволення позову, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 4 185,00 грн

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 206, 235, 263, 264, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст.316, 321, 328, 384, 392, 1216, 1218, 1261, 1296, 1297, 1298 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про визнання відмови незаконною та стягнення страхового відшкодування, задовольнити.

Визнати відмову у виплаті страхового відшкодування, по страховому випадку в період лютий-серпень 2022 року із застрахованим згідно сертифікату/заяви-акцепт № 3016/258/002031 до Договору добровільного страхування наземного транспорту «Skoda» державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_5 , від 07.08.2023 незаконною.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (код ЄДРПОУ - 20113829, юридична адреса: 01133, м. Київ, булл. Лесі Українки, буд. 9) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування в розмірі 418500 (чотириста вісімнадцять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (код ЄДРПОУ - 20113829, юридична адреса: 01133, м. Київ, булл. Лесі Українки, буд. 9) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 18000 (вісімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (код ЄДРПОУ - 20113829, юридична адреса: 01133, м. Київ, булл. Лесі Українки, буд. 9) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати з оплати судового збору у сумі 4185 (чотири тисячі сто вісімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю. Г. Головко