Справа № 645/5845/24
Провадження № 2/645/2513/24

Р І Ш Е Н Н Я
26 листопада 2024 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Алтухової О.Ю.,
секретар судового засідання Малій О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки, третя особа - ОСОБА_4 ,-
Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 , звернувся до Фрунзенського районного суду м.Харкова з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення останніх батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 , стягнення аліментів та встановлення опіку над малолітньою дитиною ОСОБА_1 призначивши опікуном ОСОБА_4 .
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідачі є батьками малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає у родині своєї бабці ОСОБА_4 . Відповідачі з дитиною значний час не проживають, вихованням її не займаються, матеріально не утримують, не цікавляться розвитком дочки, не доглядають під час хвороби, про що суду надані відповідні довідки. Окрім того, обидва відповідачі знаходяться під вартою, оскільки обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень. Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також встановлення опіки та призначення опікуном малолітньої ОСОБА_4 , про що суду подано відповідний висновок.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 21.10.2024 року призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача Побережська Ю.Г., яка діє на підставі довіреності, 11.09.2023 року подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та обставини викладені в позовній заяві, просила задовольнити їх в повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_2 , яка знаходиться в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» і приймала участь у справі в режимі відеоконференції, заперечувала проти позбавлення її батьківських прав, прости встановлення опіки та стягнення аліментів не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 , який знаходиться в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» і приймає участь у справі в режимі відеоконференції, заперечував проти позбавлення його батьківських прав, прости встановлення опіки та стягнення аліментів не заперечував.
Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками якої у свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 , виданому 22.12.2021 року Індустріально-Немишлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків), актовий запис № 2381, вказано: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с. 11).
Малолітня ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 36).
Відповідно до копії Акту обстеження умов проживання від 08.01.2024 року дитина проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з бабусею ОСОБА_4 , де створені необхідні умови для проживання та утримання дітей (а.с. 33).
Листом від 28.06.2024 року КНП «Міська дитяча поліклініка № 15» ХМР повідомила Службу у справах дітей Немишлянського району про те, що малолітня ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває під наглядом лікарів даного медичного закладу. Декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу дітям, укладено матір`ю з лікарем ОСОБА_5 . Протягом 2022 року та в лютому 2023 року на прийом до лікарів дівчинку приводили батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_6 . З квітня 2023 року по серпень 2023 року на прийом до лікаря дівчинку приводили матір ОСОБА_6 та бабуся дитини ОСОБА_4 з 24.08.2023 року батьки дитини станом здоров`я дитини не цікавляться на прийом до лікарів не приводять (а.с. 16).
Згідно з висновком про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина в цілому здорова (а.с. 17).
Зі змісту висновку № 370 від 23.09.2024 року вбачається, що в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також встановлення опіки та призначення опікуном малолітньої ОСОБА_4 (а.с. 9-10).
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень ЄСПЛ, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має один з батьків.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (пункт 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про позбавлення та поновлення батьківських прав»).
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі справа № 753/2025/19 вказав, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав свідчить про інтерес батька до дитини.
Згідно ч.ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України).
Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За положеннями ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Враховуючи наведене, суд доходить висновку висновку про відмову у задоволенні позову про позбавлення відповідачів батьківських прав, з огляду на недоведеність позивачем підстав, з якими закон пов`язує можливість позбавлення особи батьківських прав, при тому, що це є крайнім заходом впливу, адже позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батька у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях.
Суд вважає, що факт взяття відповідачів під варту є об`єктивною причиною, що унеможливлює виконання відповідачами їх батьківських обов`язків з вказаного часу. Доказів того, що до взяття відповідачів під варту вони ухилялися від виконання батьківських обов`язків щодо своєї малолітньої доньки, матеріали справи не містять.
Наданий суду на підтвердження позовних вимог висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є безумовною підставою для задоволення позову в цій частині позовних вимог, оскільки на підставі частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
У даному висновку єдиною підставою для позбавлення відповідачів батьківських прав зазначено те, що вони перебувають під вартою, що на думку суду конкретно у цій справі не є достатнім.
Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про аморальний спосіб життя відповідачів, зловживання алкогольними напоями, вчинення насильства відносно дитини, умисного ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та їх винної поведінки.
Висновки суду у даній справі узгоджуються з висновками, викладеними ВС у справі № 362/4847/20 від 08.06.2022 року.
У подальшому, якщо буде достовірно встановлено, що відповідачі ухиляються від батьківських прав щодо своєї малолітньої дитини, орган опіки та піклування не позбавлений права повторно звернутися до суду з відповідним позовом про позбавлення батьківських прав.
Згідно з ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв`язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов`язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов`язки, а також діти, розлучені із сім`єю, підкинуті діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовилися батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов`язків з причин, які неможливо з`ясувати у зв`язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, та безпритульні діти.
Відповідно до ч.ч.2-4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою.
Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.
При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.
Мати відповідачки ОСОБА_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виявила бажання бути опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Надані суду копії медичної документації протипоказань для виконання функцій опікуна не підтверджують (а.с. 27).
Згідно з Витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявні судимості» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , станом на 09.02.2024 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої та непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 28).
08.01.2024 року та 10.01.2024 року Службою у справах дітей по Немишлянському району обстежено умови проживання ОСОБА_4 та встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 проживають: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , умови проживання задовільні, для виховання та розвитку житини створені всі необхідні умови (а.с. 17, 29).
Також, на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 32).
Відомостей про наявність підстав, передбачених у ст. 64 ЦК України, щодо неможливості ОСОБА_4 бути опікуном її онуки ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.
Зі змісту висновку № 370 від 23.09.2024 року вбачається, що в інтересах дитини, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне встановлення опіки над малолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та призначення опікуном малолітньої ОСОБА_4 (а.с. 9).
Таким чином, оскільки судом при розгляді даної справи встановлено, що батьки малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже значний час перебувають під вартою, оскільки притягнуті до кримінальної відповідальності, то малолітня, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» є дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, в зв`язку із чим є потреба у призначенні дитині опікуна на час перебування батьків під вартою та можливого відбування покарання в місцях позбавлення волі.
Окрім того, відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Суд визначає розмір аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів кожного відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття або до скасування опіки.
Питання щодо судового збору суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 258-259,264-265 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та встановлення опіки, третя особа - ОСОБА_4 задовольнити частково.
У задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_1 відмовити.
Встановити опіку над малолітньою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як дитиною, яка позбавлена батьківського піклування, на час перебування батьків під вартою та/або в місцях позбавлення волі, призначивши опікуном ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, або до скасування опіки.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 01.10.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, або до скасування опіки.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах одного місячного платежу, допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Держави судові витрати у розмірі 2422 грн 40 коп. по 1211,20 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Представник органу опіки та піклування - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, юридична адреса: м.Харків, вул. Чернишевська, буд. 55.

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Третя особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 28.11.2024 року.

Суддя О.Ю.Алтухова