Справа № 522/9865/24-Е
Провадження № 2/496/2791/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши матеріали цивільного позову ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та судового збору,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з вищевказаним позовом.

Ухвалою від 28 червня 2024 року вказану цивільну справу було передано за підсудністю на розгляд до Біляївського районного суду Одеської області.

16 жовтня 2024 р. на електронну адресу суду надійшла заява від представник позивача ТОВ «Бізнес позика» про закриття провадження у справі, у зв`язку з відмовою позивача від позову, так як відповідачем задоволено вимоги позивача до відкриття провадження у справі.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 1 ст. 206 КПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Із поданої суду заяви про закриття провадження вбачається, що у відповідності до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України заявнику відомі наслідки відмови від заяви, оскільки у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Підстав для неприйняття відмови від заяви судом не встановлено.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовляється від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що провадження з розгляду даного позову підлягає закриттю.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно приписів ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У вказаній справі заборгованість була погашена відповідачем після подачі позову до суду, однак позивачем не заявлено вимогу про стягнення понесених витрат по справі саме з відповідача, тому суд не вирішує питання розподілу судових витрат у вигляді сплаченого позивачем судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. 142, п. 4 ч. 1 ст. 255, ст. 256, 259, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ТОВ «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та судового збору закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя В.М. Буран