_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/5461/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участі секретаря судового засідання Сопової А.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ :

10 вересня 2024 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким збільшити розмір аліментів, визначений судовим наказом Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2024 року та стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти разом із додатковими витратами на дитину у розмірі 13000,00 гривень (тринадцять тисяч гривень 00 копійок) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 до 10.05.2024 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Шлюб розірваний заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси по справі №947/7487/24 від 09.04.2024 року. Від шлюбно-сімейних відносин, ІНФОРМАЦІЯ_5 , у сторін народилась дитина донька ОСОБА_4 . Після сімейної сварки, у грудні 2023 року, ОСОБА_3 припинив надавати гроші, які за домовленістю сторін, надавав щомісячно у розмірі 500,00 (п`ятсот) доларів США.

Опинившись без звичайної грошової суми, на яку позивач розраховувала, щоб підштовхнути та змусити замислитись над тим, що наявність сім`ї та особливо дитини, накладає щоденні обов`язки та витрати, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягненням аліментів. Для прискорення вирішення болючого питання, щоб оминути процес доказування, позивач звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу. Київський районний суд м. Одеси, 13.02.2024 року, видав судовий наказ (справа №947/2315/24), яким стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 . Позивач стверджує, що в грудні 2021 року ОСОБА_3 виїхав за межі України. Сторони проживають окремо один від одного.

Позивачка зазначає, що, оскільки відповідач і після присудження аліментів не відновив надання коштів на утримання дитини, вона була змушена звернутись до виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового наказу. Постановою Головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.03.2024 року було відкрито ВП №74500615 з примусового виконання судового наказу. Постановою Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі від 20.03.2024 року були арештовані кошти боржника. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований в Україні, то щомісячно позивач отримує від відповідача за судовим наказом 3240 грн., виходячи із середнього розміру заробітної плати по Одеській області.

Позивачка стверджує, що аліменти у розмірі 3240 грн. не є необхідною та достатньою сумою для розвитку дитини. Цих коштів не вистачає на найнеобхідніші речі для доньки. Відповідач не дає дитині більше коштів, ніж ті, що стягуються за судовим наказом, не купує ні одяг, а ні їжу, не витрачає коштів на її розвиток та розваги тощо. Не приймає жодної участі у додаткових витратах, які необхідні, у тому числі, через стан здоров`я ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 зазначає, що має ще одну дитину від першого шлюбу сина та двох батьків похилого віку. За фахом позивач є економістом. Знайти постійну роботу в умовах війни не вдається, позивач перебивається нестабільними заробітками. Позивачка зазначає, що матеріальний стан ОСОБА_3 є кращим, ніж вона припускала, що підтверджується банківськими виписками з його рахунків.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 12 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі; призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

23.09.2024 року представником відповідача ОСОБА_6 через підсистему «Електронний суд» було направлено заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

28.10.2024 року представником відповідача ОСОБА_6 через підсистему «Електронний суд» було направлено заяву про відкладення розгляду справи.

13.11.2024 року представник відповідача ознайомився із матеріалами справи, що підтверджується відповідною розпискою, яка наявна в матеріалах справи.

25.11.2024 року представником відповідача ОСОБА_6 через підсистему «Електронний суд» було направлено Відзив на позовну заяву, в якому він просив ухвалити рішення про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у частині зміни розміру аліментів у повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Поліхранова Юлія Вікторівна у судовому засіданні, просила ухвалити рішення про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткових витрат на утримання дитини ОСОБА_4 , та відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 у частині зміни розміру аліментів у повному обсязі.

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 04.11.2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб у Київському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1137.

ІНФОРМАЦІЯ_8 народилася ОСОБА_4 , батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.

Заочним рішенням від 09.04.2024 року, по справі №947/7487/24, розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був зареєстрований 04.11.2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Од Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №1137.

13.02.2024 року Київським районним судом м. Одеси було видано судовий наказ по справі №947/2315/24, яким було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Постановою Головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 19.03.2024 року було відкрито ВП №74500615 з примусового виконання судового наказу.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, з відповідача стягуються аліменти у сумі 3240 грн., виходячи із середнього розміру заробітної плати по Одеській області (25%).

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 своєї Постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звертаючись із позовною заявою, позивач просить збільшити розмір аліментів, який був визначений судовим наказом на аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 13000 грн., обґрунтовуючи це тим, що відповідач має матеріальну можливість утримувати дитину, оскільки перебуває за кордоном, працює моряком, а його середньомісячний дохід складає 145 448,89 грн.

Однак, позивачем не надано суду доказів зміни - покращення матеріального стану відповідача з часу встановлення йому аліментних зобов`язань, тобто з 13.02.2024 року (інформації про щомісячні доходи як платника аліментів, так і одержувача аліментів), зміни їх сімейного стану тощо.

Надані позивачкою докази, а саме контракт із крюінговою компанією «Columbia Shipmanagement Ukraine» від 2021 року, який був наданий до суду без перекладу; виписка AT «Райффайзен Банк Аваль» від 12.10.2024 року; ПАТ АБ «Південний» від 12.07.2024 року свідчать лише про стабільний дохід відповідача до моменту встановлення аліментних зобов`язань по відношенню до нього, та не є підтвердженням зміни матеріального становища відповідача.

Позивачка не надала доказів наявності зміни матеріального стану відповідача, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін та інших випадків, передбачених статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість зміни визначеного судом розміру аліментів, які стягуються на утримання дитини.

24.10.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено шлюбний договір, зареєстрований за №1322, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юхневичем М.М. Відповідно до абз. 2 п. 1 вищевказаного договору будь-яке нерухоме та рухоме майно, майнові права, також грошові кошти, придбані будь-яким чином на ім`я однієї з сторін цього договору, до укладення шлюбу, в період шлюбу, також після розірвання шлюбу перебуває у особистій приватній власності того з подружжя, на чиє ім`я оформлений відповідний правовстановлюючий документ на таке майно.

Зазначаючи про доходи відповідача, позивачка стверджує, що він є власником автостоянки №38 машино-місця №9 (гараж), який здає в оренду.

Відповідно до інформаційної довідки №404323784 від 19.11.2024 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить наступне майно: квартира, загальною площею 39.2 кв.м, житловою площею 18.8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101; квартира, загальною площею 37,1 кв.м, житловою площею 17,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, право власності на яку зареєстровано 18.04.2024 року.

Позивачем надано Суду Виписку по рахунку від АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 27.05.2024 року, відповідно до якої за період від 27.10.2020 року до 31.12.2020 року на рахунок позивачки надходили кошти від відповідача, розмір яких складає 8605,23 долари США, однак, актуальної інформації щодо доходів, отриманих відповідачем після винесення судового наказу надано не було.

У позовній заяві зазначено, що відповідач молода та здорова людина, на підтвердження чого було надано медичну книжку відповідача. Однак, відповідно до наданої до суду медичної книжки, останній періодичній огляд відповідача був 30.12.2020 року.

Відповідно до консультації лікаря № від 14.02.2024 року у відповідача наявні наступні діагнози: гепатит, помірна активність, позитивний анти LG-1 (антиглікопротеїн-1), дискінезія жовчовивідних шляхів, хронічний латентний панкреатит, дисбіоз товстого кишківника.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. ст. 150,180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Положеннями ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї.

Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, та у зв`язку зі зміною матеріального становища платника аліментів, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Звертаючись із даним позовом до суду, позивачка фактично не вказала суттєвих обставин, які мають істотне значення для зміни способу стягнення аліментів, та не надала жодних належних доказів про зміну обставин, які б мали значення для зміни способу стягнення чи розміру аліментів. та усі її доводи стосуються лише недостатності грошових коштів для утримання дитини.

Оскільки доводи позову ґрунтуються на обставинах, які існували на час винесення судового наказу про стягнення аліментів у цивільній справі №947/2315/24 (станом на 13 лютого 2024 року), то ці обставини вже були враховані у чинному судовому рішенні при визначенні розміру аліментів та не породжують правових наслідків у виді збільшення розміру аліментів у межах даної цивільної справи.

Належних доказів зменшення доходів позивачки з часу постановлення судового рішення матеріали справи не містять, відсутні також докази зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я сторін тощо.

Так, відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд враховує, що у справах за позовом стягувача аліментів про збільшення розміру аліментів саме стягувач має надати докази на підтвердження тих обставин, на які посилається у своїх доводах у позові, зокрема, не лише про те, які доходи платник аліментів має на час розгляду питання про збільшення аліментів, а й які він мав доходи на час ухвалення рішення про стягнення аліментів для порівняльного аналізу.

При цьому суд має виходити з матеріального становища обох сторін.

Суд вважає, що в даному випадку саме позивачка, звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, повинна довести обставини, які мають істотне значення, та є підставою для зміни розміру аліментів.

У позовній заяві сторона позивача просить суд також стягнути додаткові витрати на утримання дитини.

Судом з`ясовано, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває справа №947/29175/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину. Ухвалою від 09.10.2024 року провадження по справі було відкрито.

Оскільки, в межах цього цивільного спору позивачем не конкретизовано розмір аліментів та розмір додаткових витрат на дитину, суд позбавлений можливості перевірити чи не збігається предмет розгляду цієї справи в частині стягнення додаткових витрат на дитину з предметом розгляду справи №947/29175/24.

Разом з тим, вирішуючи питання стягнення додаткових витрат на лікування та розвиток дитини, суд бере до уваги, що діагнози щодо дитини, на які посилається позивач, були встановлені не у цьому календарному році та існували на час виненсення судового наказу.

Крім того, суд не може прийняти у якості належних та допустимих доказів понесення додаткових витрат надані позивачем документи, так як вони не свідчать про суми витрачених коштів, необхідність гомеопатичного лікування та його вартість, вартість зайнять танцями та англійською мовою тощо.

Враховуючи обставини, що мають істотне значення, прийнявши до уваги те, що утримання малолітньої дитини є обов`язком як батька, так і матері, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, на підставі чого у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Зважаючи на те, що у задоволенні позову відмовлено, а позивачка при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що він має бути компенсований за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 150, 180, 181, 182, 184, 185 України, ст.ст. 4, 10, 12, 19, 43, 76-81, 258-261, 263-265, 352 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко

Повний текст рішення складено 29.11.2024 року.