Справа №: 398/3274/20
провадження №: 2/398/39/24
УХВАЛА

Іменем України

"29" листопада 2024 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Стручкова Л.І., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільної сумісної власності, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та визнання квартири особистою власністю, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільної сумісної власності, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та визнання квартири особистою власністю.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.09.2024 року № 637-р про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи та протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 25.09.2024 року зазначена справа розподілена судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області Стручковій Л.І.

Ухвалою суду від 30.09.2024 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільної сумісної власності, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та визнання квартири особистою власністю, прийнято до провадження та призначено проведення підготовчого засідання на 02.12.2024 року.

29.11.2024 року до Олександрійського міськрайонного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддіСтручкової Л.І. у даній цивільній справі (т.3 а.с.87-89).

Ознайомившись з заявою про відвід, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч.2 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст.33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

З огляду на те, що заява про відвід судді надійшла до суду 29.11.2024 року, тобто пізніше ніж за три робочі дні до судового засідання яке призначено на 02.12.2024 року, питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до ч.7 ст.40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Підстави для відводу судді визначені ст.36 ЦПК України.

ОСОБА_1 у своїй заяві посилається як на підставу для відводу судді на наявність у нього впевненості в упередженості та необ`єктивності судді при подальшому розгляді даної цивільної справи, через прийняті процесуальні рішення в кримінальному провадженні, судовий розгляд якого відносно нього здійснюється під головуванням судді Стручкової Л.І. Стверджує, що ним подано до ДБР та ВРП заяви стосовно судді ОСОБА_3 , що на його думку викликає неприязне ставлення до нього.

Дослідивши доводи заявника про відвід судді, вважаю, що викладені відповідачем обставини не підтверджені та не створюють підстав, передбачених ст.36 ЦПК України для відводу судді, а тому заява відповідача про відвід судді є безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов?язків цивільного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.6, ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Учасники справи мають процесуальне право заявити відвід судді, в провадженні якого знаходиться справа.

Підстави для відводу судді, визначені в ст.36 ЦПК України, за якими суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст.37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч.ч. 1-2, 6 ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно з ч.3 ст.39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Висновки ОСОБА_1 про упередженість судді Стручкової Л.І. ґрунтуються на його власних суб`єктивних припущеннях, заява про відвід не містить фактів, які об`єктивно вказують на відсутність безсторонності судді, а його доводи не підтверджується жодними допустимими доказами, зводяться лише до незгоди з рішенням судді в іншій справі (при судовому розгляді кримінального провадження), що у відповідності до ч.4 ст.36 ЦПК України, не може бути підставою для відводу.

Твердження ОСОБА_1 про звернення до ДБР та ВРП з заявами щодо порушення суддею ОСОБА_3 засад рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, не підтверджено жодним доказом.

Незалежність і недоторканність суддів в Україні гарантуються статтями 126 та 129 Конституції України, якими визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Незалежність судової влади є однією з необхідних передумов належного виконання суддями своїх конституційних функцій із забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави.

Гарантії незалежності та недоторканності суддів, закріплені в Конституції та законах України, є запорукою справедливого, об`єктивного та неупередженого вирішення судових спорів та ухвалення судових рішень відповідно до визначених засад і правил судочинства та норм права без будь-якого стороннього впливу на підставі власної оцінки фактів і доказів згідно із внутрішнім переконанням судді (суддів), а тому порушення цих гарантій у правовій д ержаві є неприпустимим.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 року № 19-рп/2004 положення частини другої статті 126 Конституції України «вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється» треба розуміти як забезпечення незалежності суддів у зв`язку із здійсненням ними правосуддя, а також як заборону щодо суддів будь-яких дій незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, установ та організацій, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, фізичних та юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків або схилити їх до винесення неправосудного рішення тощо.

Відповідно до ч. 2 рішення Ради суддів України № 34 від 08.06.2017, наявність скарги щодо судді у провадженні Вищої ради правосуддя, відкриття дисциплінарного провадження за такою скаргою не породжує конфлікту інтересів у діяльності судді щодо розгляду конкретної судової справи.

Визначаючись щодо наявності підстав для відводу судді необхідно враховувати, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі «Білуха проти України» стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими». Отже, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності такого судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Отже, подання скарг не дає підстав для висновку про упередженість цього судді стосовно учасника справи, під час розгляду судової справи, а тому не може бути підставою для відводу.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.39 ЦПК України, відвід повинен бути заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Стручкової Л.І. від 30.09.2024 року прийнято справу до провадження та в порядку загального позовного провадження призначено проведення підготовчого засідання (т.3 а.с.73).

Копію вказаної ухвали доставлено в електронному вигляді в електронний кабінет ОСОБА_1 01.10.2024 року (т.3 а.с.76), але з заявою про відвід судді він звернувся 29.11.2024 року (т.3 а.с.87-89) при цьому доказів того, що обставини викладені в заяві як підстави для її подання заявнику не були відомі станом на жовтень 2024 року, суду не надано і в заяві не наведено.

З огляду на викладене заява про відвід судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 36-40, 260-261 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільної сумісної власності, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та визнання квартири особистою власністю - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.І. Стручкова