ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/251/24 головуючий в суді І інстанції Майдан С.І.
Єдиний унікальний номер справи: 766/202/22 суддя-доповідач Орловська Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м.Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Орловської Н.В.,

суддів Воронцової Л.П.,

Майданіка В.В.,

за участі секретаря Олійник К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2022 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Хараїм Ольга Валеріївна, звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з даним позовом, у якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №23432, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем 20.08.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в сумі 13 337,79 грн. Крім того позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.

Вказана позовна заява обґрунтована тим, що у грудні 2021 року позивачу випадково стало відомо про арешт його пенсійного рахунку на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Овсієнко А.В. ВП № 67417094 від 06.11.2021 року.

У ході з`ясування обставин позивач дізнався, що вказане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О. №23432 від 20.08.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», як правонаступника ПАТ «Банк Русский Стандарт», заборгованості в сумі 13 337,79 грн.

Позивач заперечує наявність у нього будь-яких зобов`язань та договірних відносин як з АТ «Банк Форвард», так і з ПАТ «Банк Русский Стандарт». Вважає, що виконавчий напис був вчинений таємно, без належного повідомлення боржника та за відсутності належних доказів наявної заборгованості, що виключає її безспірність.

Крім того постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Оскільки оскаржуваний виконавчий напис виданий 20.08.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, тому міг бути вчинений тільки на підставі нотаріально посвідченого кредитного договору.

Натомість наданий стягувачем кредитний договір складений у простій письмовій формі та не посвідчений нотаріально, тому позивач вважає, що вчинений на його підставі виконавчий напис є незаконним, у зв`язку з чим просить визнати його таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Суд вирішив визнати виконавчий напис №23432 від 20.08.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості в розмірі 13337,79 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у загальній сумі розмірі 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь держави судовий збір у розмірі 1488,60 грн.

У задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу в сумі 2 000 грн відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з позивача на користь АТ «Банк Форвард», який є правонаступником ПАТ «Банк Руский Стандарт», заборгованості приватний нотаріус не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, та безспірності характеру правовідносин сторін, вчинив виконавчий напис, що не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення.

В апеляційній скарзі АТ «Банк Форвард», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про відсутність доказів безспірності суми заборгованості позивача перед АТ «Банк Форвард» та, як наслідок, порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. порядку вчинення виконавчого напису.

Апелянт зазначає, що АТ «Банк Форвард», як правонаступник АТ «Банк Русский Стандарт», відповідно до вимог закону надав нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості ОСОБА_1 за період з 12.01.2019 по 12.04.2019р. за кредитним договором №95728263 від 06.03.2012 року, в тому числі виписку по рахунку боржника.

Натомість позивачем не надано заперечень щодо розміру заборгованості за вказаним кредитним договором та не надано доказів на її спростування.

Посилання позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14 апелянт також вважає необґрунтованим, оскільки вказане судове рішення жодним чином не обмежує нотаріуса у праві на вчинення виконавчого напису у випадку наявності достатніх документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

З огляду на викладене АТ «Банк Форвард» вважає, що позивачем не було доведено неправомірності дій банку та нотаріуса, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши на основі встановлених фактів і обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 23432 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №95728263 від 06.03.2012 року, укладеним ним з ПАТ «Банк Руский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард».

Згідно вказаного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 12.01.2019 по 12.04.2019 року, сума повної заборгованості складає 12 237,79 грн, у тому числі: заборгованість за сумою кредиту 8321,70 грн; заборгованість за процентами 2 666,09 грн; плата за пропуск мінімальних платежів 1250,00 грн.

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом отримано плату зі стягувача в розмірі 1100,00 грн. та визначено, що загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард», складає 13 337,79 грн. (а.с.41)

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 06.11.2021 року відкрито виконавче провадження ВП № 67417094 з виконання виконавчого напису № 23432, виданого 20.08.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. (а.с.13)

Вважаючи вказаний виконавчий напис таким, що винесено з порушенням норм чинного законодавства, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та наполягав на його задоволенні.

За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Згідно п.19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису є нотаріальною дією.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

З огляду на вищевикладене суд констатує, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Згідно з підпунктом 3.2 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, по яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

У пункті 1 Переліку розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким передбачалося, що для одержання виконавчого напису на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, у справі № 826/20084/14, постанову КМУ № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень має ті самі наслідки, що і визнання такого акту чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, постанова Кабінету Міністрів України № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2022 року на виконання ухвали Херсонського міського суду Херсонської області від 10.01.2022 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. надано до суду належним чином засвідчені копії оскаржуваного виконавчого напису та документів, на підставі яких його було вчинено. (а.с.40-49)

З наданого пакету документів вбачається, що до заяви про вчинення виконавчого напису АТ «Банк Форвард» було надано, серед іншого, кредитний договір №95728263 від 06.03.2012 року, укладений між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та ОСОБА_1 у простій письмовій формі. (а.с.42-44)

Враховуючи, що оскаржений ОСОБА_1 виконавчий напис вчинений нотаріусом 20 серпня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, а укладений між ПАТ «Банк Руский Стандарт» та ОСОБА_1 кредитний договір №95728263 від 06.03.2012р., який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

При цьому викладені у апеляційній скарзі доводи представника АТ «Банк Форвард» щодо відсутності обмежень прав нотаріуса у вчиненні виконавчих написів на підставі договорів, укладених у простій письмовій формі, колегія суддів вважає юридично неспроможними, оскільки згідно Переліку документів, по яких стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів державних нотаріальних контор, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (у редакції після набрання законною силою постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14) вчинення виконавчих написів нотаріусом допускається виключно на підставі нотаріально посвідчених правочинів.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) також дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, зводяться до незгоди з ними та трактування норм права на власний розсуд.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

З врахуванням наведеного, заявлені позовні вимоги у справі, що розглядається, задоволені у відповідності до наведених вище норм матеріального права, а тому підстави для скасування ухваленого судом першої інстанції рішення та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи, що при відкритті апеляційного провадження у справі судом задоволено клопотання АТ «Банк Форвард» про відстрочення сплати судового збору в сумі 1488,60 грн до ухвалення судового рішення, і за наслідками розгляду даної справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог апелянта, тому вказану суму судового збору слід стягнути зі скаржника в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 02 квітня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «БАНК ФОРВАРД» на користь держави судовий збір в сумі 1488,60 грн (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім гривень 60 коп.).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуюча: ------------------ Н.В.Орловська

Судді: ------------------ Л.П.Воронцова

------------------ В.В.Майданік