Справа № 522/9374/24-Е
Провадження № 2-о/522/346/24
У Х В А Л А

30 липня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Науменко А.В., дослідивши матеріали заяви ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з заявою про встановлення факту недостовірності інформації.

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації.

Ухвалою суд від 21.06.2024 року заяву залишено без руху. В обгрунтування ухвали, суд дійшов висновку, що заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на те, що з письмових матеріалів справи, у заяві ОСОБА_1 не вказано заінтересовану особу, заявник не зазначив мету встановлення факту недостовірності інформації та її спростування, а з прохальної частини заяви для суду є не зрозумілим, факт недостовірності якої саме інформації в публікації заявник просить встановити.

02.07.2024 року від заявника до суду надійшла заява про усунення недоліків в якій конкретизована інформація в публікації, яка на думку заявника є недостовірною.

Ухвалою суд від 08.07.2024 року заяву залишено без руху.

В обгрунтування ухвали, суд дійшов висновку, що заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків з огляду на те, що заявником частково усунуті недоліки, та залишено не визначеними заінтересовані особи та мета встановлення факту недостовірної інформації як юридичного факту, що не дозволяє суду вирішити питання щодо обгрунтованості заявлених звернень до суду з встановленням юридичного факту.

22.07.2024 року від представника заявника надійшла заява про усунення недоліків.

З 22.07.2024 по 26.07.2024 головуючий суддя перебував у відпустці.

Відповідно до вказаної заяви представник визначає, що метою встановлення факту недостовірної інформації є встановлення факту, що вказана інформація є недостовірною, її поширення та розповсюдження порушує честь, гідність та ділову репутацію заявника.

Стосовно заінтересованої особи заявник вказує, що подання заяви про встановлення факту недостовірності інформації без зазначення заінтересованої особи обумовлено тим, що заінтересованими особами вважаються такі учасники справи, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки. Враховуючи те, що факт спростування недостовірної інформації стосується особисто заявника та впливає на його немайнові права, а саме на повагу до його честі та гідності - заінтересовані особи відсутні. Адже інформація, поширена на вебсайті Інтернет-видання Незалежний антикорупційний проект «368.media», знаходиться у публікації у вільному доступі в мережі Інтернет та стосується особисто заявника, викладена у стверджувальній формі, а тому псує та формує негативну соціальну оцінку зі сторони суспільства, завдає шкоди особистим немайновим правам заявника на недоторканість його честі, гідності та репутації.

З цього приводу суд вбачає за необхідне зазначити наступне.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, участь цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав (постанова Верховного Суду у справі № 638/4/19 від 07 квітня 2020 року, провадження № 61-18132св19).

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суд, залежно від мети встановлення юридичного факту, зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи чи органи державної влади можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи.

Залучення до участі у справі окремого провадження всіх заінтересованих осіб має важливе значення, оскільки допомагає суду уникнути ухвалення незаконного рішення та виключити можливість появи в майбутньому конкуруючого рішення з іншою заінтересованою особою, а також має на меті повно і всебічно дослідити всі обставини справи.

Отже, вирішуючи питання про те, яка саме заінтересована особа повинна бути притягнута до участі у справі окремого провадження, крім вищезазначеного, слід також враховувати і взаємовідносини із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх інтереси та (або) обов`язки.

Судом встановлено, що заявник відповідно до уточнених вимог в заяві про усунення недоліків від 02.07.2024 року просить суд:

- Встановити факт недостовірної інформації, розміщеної на веб сайті Інтернет видання Незалежний антикорупційний проект «368.media» під заголовком «В Одесі голова райсуду «монополізував» автоматичну систему розподілу справ за посиланням : https://368.media/2024/03/19/v-odesi-golova-rajsudu-monopolizuvavavtomatichnu-sistemu-rozpodilu-sprav/, а саме інформацію наступного змісту:

- « ОСОБА_2 з суттєвими порушеннями призначили головою Київського райсуду Одеси у 2011 році і з того часу він фактично «монополізував» автоматичну систему розподілу справ»;

- «… з перших кроків перебування на посаді Чванкін розпочав незаконне втручання у автоматизовану систему документообігу суду. Це, крім іншого, полягало у тому, що ОСОБА_3 , за змовою з керівником апарату суду, заборонив введення цивільних та адміністративних справ до автоматизованої системи в день їх надходженні до суду. При надходженні до суду позовів працівник суду ставив на них відмітку (реєстраційний штамп) про дату їх надходження. Така сама відмітка проставлялася працівником суду і на копії позовної заяви особи, яка здавала її безпосередньо до суду. В кінці робочого дня всі позовні заяви, що надійшли до суду, по визначеним Чванкіним категоріям справ, передавались йому «на доповідь». Через 4-15 днів позови повертались до канцелярії суду з відповідними вказівками голови суду та вводились до автоматизованої системи для «подальшого авторозподілу». Такий час був необхідний Чванкіну для ведення через довірених осіб переговорів з представниками позивачів для розподілу справи на конкретного суддю за ставкою хабара від 500 до 1000 доларів або повідомлення за тією ж ставкою відповідачів про надходження, наприклад, клопотань про розкриття банківської таємниці.

… Чисельність таких порушень в суді у період з 2011-2015 років вимірювалось тисячами.

- «На початку своєї діяльності Чванкін «організував» скарги та травлю підлеглих суддів, які не погоджувались з його втручанням в розгляд конкретних справ; запровадив здійснення тотального слідкування за суддями через систему відеоспостереження та прослуховування розмов завдяки відеокамерам та мікрофонам, які встановлені у всіх приміщеннях Київського районного суду.

- «Безмежність свавілля Чванкіна полягала і в тому, що будь-який суддя був позбавлений можливості навіть ознайомитись із протоколами нарад і зборів суддів за період 2011-2013 років…»

«У травні 2017 року Чванкін організував безпрецедентний саботаж розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших (всього 20 осіб), у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2ст. 294 КК (так звана резонансна справа «2-го травня», коли у м.Одесі відбулись масові заворушення, під час яких загинула велика кількість людей). У порушення п.п.2.2.1,2.3.1 Положення про АСДС розподіл вказаної справи навмисно не був здійснений в день її надходження та реєстрації (22 травня 2017 року), за що відповідальність мали нести керівник апарату суду ОСОБА_7 та його голова райсуду.

На наступний день (23 травня 2017 року) судді, які спеціалізуються на розгляді кримінальних справ, за вказівкою Чванкіна, раптово захворіли або пішли у відпустки на підставі його незаконних наказів. Унеможлививши у такій спосіб розподіл справи в суді, голова суду 23 травня 2017 року повернув справу до апеляційного суду, посилаючись на те, що в суді залишився лише один суддя відповідної спеціалізації».

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок розглядати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі, та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Формування змісту й обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно в межах заявлених ними вимог і наданих доказів (статті 12, 13 ЦПК України).

Виходячи з того, що заявник користуючись своїм правом, наполягає на тому, що інформація в публікації стосується особисто заявника і не передбачає залучення заінтересованих осіб, суд позбавлений можливості самостійно залучати заінтересованих осіб в супереч волі заявника.

Аналізуючи вимоги заявника, суд встановлює, що в даному випадку визначена заявником інформація розміщена у публікації на веб сайті стосується заявника ОСОБА_1 саме як голови суду, а порушення про які зазначається у статті нерозривно пов`язанні зі здійсненням повноважень ОСОБА_1 як голови Київського районного суду м. Одеси, а також певних подій (обставин) діяльності цієї державної установи, в тому числі керівника апарату та суддів вказаного суду.

В даному випадку, встановлення факту недостовірності визначеної заявником інформації напряму зачіпає інтереси Київського районного суду м. Одеси, адже у вказаних статтях йдеться про дії голови Київського районного суду м. Одеси.

Більш того, виходячи зі змісту вказаної публікації, встановлення юридичного факту недостовірності визначеної в ній інформації може бути контроверсійним до органів, що діють в системі судоустрою України та здійснюють перевірку та аналіз діяльності суддів.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відсутність заінтересованих осіб у вказаній справі може призвести до порушення прав заінтересованих осіб, а невиконання вимог ухвали про залишення заяви без руху унеможливлює відкриття провадження.

Відповідно до частини 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Також суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

Згідно ч. 2 ст. 318 ЦПК України до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Суд зазначає, що враховуючи той факт, що тягар доказування по вказаній заяві покладено на заявника, у заяві не конкретизовано, які саме докази (орган створення, назва документу, номер, дата, тощо), що підтверджують факт недостовірності зазначеної у публікації інформації. Суд звертає увагу, що до заяви не надано жодних доказів

На думку суду вказаний недолік щодо змісту заяви (зазначення доказів) не може бути єдиною та достатньою підставою для повернення заяви заявнику, однак в з огляду на сукупність інших підстав для повернення заяви, суд вбачає за необхідне звернути на це увагу заявника.

Оскільки, до даного часу, вказані в ухвалі суду недоліки усунуті не були, заявником всупереч вимог ухвали не визначенна мета встановлення факту недостовірності інформації відносно голови суду, та не визначено заінтересованих осіб в розгляді цього провадження, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації в порядку окремого провадження підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 128, 131, 185, 260 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірності інформації - визнати не поданою та повернути.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя А.В. Науменко