К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2024 року місто Київ

справа № 756/1373/15-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/12431/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Оболонського районного суду міста Києва у складі судді Яценко Н.О. від 23 квітня 2024 року у справі за позовом акціонерного товариства "Приватбанк" до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 9 серпня 2005 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № K3H0GK15003618, за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 92 048 доларів США на термін до 9 вересня 2025 року.

У зв`язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань, станом на 23 січня 2015 року утворилася заборгованість за тілом кредиту в розмірі 62 371,11 доларів США, заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 4 963,54 доларів США, заборгованість за комісією в розмірі 385,46 доларів США, заборгованість за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 75,13 доларів США.

Посилаючись на викладене, ПАТ КБ "Приватбанк" просило суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 67 795,24 доларів США.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року позов АТ "Приватбанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Приватбанк" заборгованість за кредитом в розмірі 51 717,51 доларів США, пеню за несвоєчасність виконання за договором 75,13 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "Приватбанк" судовий збір в сумі 3 654 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що на виконання умов кредитного договору відповідачем було сплачено: тіло кредиту в сумі 20 138,62 доларів США, відсотки в розмірі 71 310 доларів США, комісію в розмірі 15 620,14 доларів США, а всього 107 069,33 доларів США. Умовами договору передбачено, що позичальник має сплачувати комісію за розрахункове обслуговування, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку позивачем сплачено комісію 15 620, 14 доларів США, а також в якості боргу позивач нарахував комісію в розмірі 385,46 доларів США.В даному випадку банк безпідставно зарахував в рахунок стягнення комісії 15620,14 доларів США, а тому слід здійснити перерахування суми боргу, зарахувавши вже сплачену комісію до погашення заборгованості, та відповідно відмовити у стягненні комісії. При цьому банком, як штрафна санкція нарахована не лише заборгованість за комісією, а і пеня. Разом з тим, не можна щодо одного і того ж зобов`язання застосовувати комісію та пеню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що погашення боргу було здійснено в більшому розмірі ніж зазначено в позові, а відтак станом на день звернення позивача до суду права останнього порушені не були, а вказана сума заборгованості не відповідає реальній сумі богу, крім того має місце неправильний розрахунок суми боргу із застосуванням процентної ставки, із наданого розрахунку заборгованості неможливо визначити, реальний розмір боргу, якщо такий існує. При зверненні до суду позивач надав розрахунок суми боргу без врахування всіх виплат, а саме не враховано суму 77 028, 54 доларів США від 1 березня 2007 року. Крім того, сукупна вартість кредиту не була доведена до відома позичальника. Вважає, що на момент звернення з позовом до суду права позивача не були порушені, а тому відсутні правові підстави для дострокового звернення стягнення на всю суму заборгованості.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

АТ КБ "Приватбанк" у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти її доводів, вказує на їх необґрунтованість.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В суді апеляційної інстанції представник АТ КБ "Приватбанк" - Хитрова Л.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однк подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі.

Розглянувши подане клопотання, колегія суддів дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки представником скаржника не надано доказів на підтвердження участі у іншому судовому процесі. З метою дотримання розумних строків розгляду даної справи, відсутністю об`єктивних обставин для відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції визнав за можливе провести розгляд справи у відсутність представника скаржника.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 9 серпня 2005 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № K3H0GK15003618, за умовами якого останній отримав кредит на термін до 9 вересня 2025 року включно, в сумі 92 048 доларів США на наступні цілі: на купівлю трикімнатної квартири - 78 000 доларів США і на оплату страхових платежів в сумі 14 048 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0, 92% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,18% від суми виданого кредиту щомісячно. Щомісячно в порядку оплати заборгованості за кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати 955,79 доларів США, які складаються із заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, а також інших витрат банку згідно з пунктами договору 2.2.9, 4.3 (том І а.с. 11-12).

Відповідно до наданого банком розрахунку заборгованості ОСОБА_1 , станом на 23 січня 2015 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 67 795,24 доларів США, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 62 371,11 доларів США, заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 4 963,54 доларів США, заборгованості за комісією в розмірі 385,46 доларів США, заборгованості за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 75,13 доларів США.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 7 вересня 2016 року у справі призначено судово-економічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: яка форма кредитування (класична чи ануїтет) передбачена за кредитним договором № K3Н0GK15003618 від 9 серпня 2005 року?; якою є ефективна відсоткова ставка та сукупна вартість кредиту по вказаному договору?; яка реальна (ефективна) відсоткова ставка за кредитним договором № K3Н0GK15003618 від 9 серпня 2005 року?; який розмір щомісячного платежу мав сплачуватись позичальником ОСОБА_1 за умовами кредитного договору № K3Н0GK15003618 від 9 серпня 2005 року?; який є розмір орієнтовної сукупної вартості та абсолютного подорожчання кредиту за умовами кредитного договору № K3Н0GK15003618 від 9 серпня 2005 року?; чи у відповідності до кредитного договору № K3Н0GK15003618 від 9 серпня 2005 року здійснено банком зарахування коштів сплачених ОСОБА_1 на погашення заборгованості (черговість зарахування)?; чи відповідає наявний в матеріалах справи розрахунок позивача заборгованості умовам кредитного договору № K3Н0GK15003618 від 9 серпня 2005 року та розрахунком документам щодо видачі та погашення кредиту за даним

кредитним договором? Якщо ні - визначити розмір заборгованості станом на 23 січня 2015 року ?; який залишок по тілу кредиту за кредитним договором № K3Н0GK15003618 від 9 серпня 2005 року станом на 23 січня 2015 року ?

Згідно висновку судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16 червня 2017 року № 1433/16-45, складеного судовим експертом Полєнніковим М.О.: за умовами кредитного договору № K3H0GK15003618 від 9 серпня 2005 року вбачається застосування ануїтетного способу погашення кредиту; сукупна вартість кредиту в процентному значенні та у грошовому виразі: 14,65 % (процентне значення, ефективна відсоткова ставка ), 151 752,97 доларів США (грошовий вираз); реальна (ефективна) відсоткова ставка за кредитним договором № K3H0GK15003618 від 9 серпня 2005 року становить 14,65 %; розмір щомісячного платежу, який мав сплачувати позичальник ОСОБА_1 за умовами кредитного договору № K3H0GK15003618 від 9 серпня 2005 року становить 815,39 доларів США (сума погашення нарахованих процентів та кредиту), враховуючи щомісячну комісію (п.1.1) у розмірі 140,40 доларів США, сума щомісячного обов`язкового платежу складає 955,79 доларів США; розмір орієнтовної сукупної вартості та абсолютного подорожчання кредиту за умовами кредитного договору № K3H0GK15003618 від 9 серпня 2005 року становить 151 752 дол. США; у зв`язку з ненаданням відповідних документів, не видається за можливе встановити чи у відповідності до кредитного договору № K3H0GK15003618 від 9 серпня 2005 року здійснено банком зарахування коштів сплачених ОСОБА_1 на погашення заборгованості (черговість зарахування); сума заборгованості по сплаті процентів за кредит та погашенню основної суми боргу за кредитним договором № K3H0GK15003618 від 9 серпня 2005 року, які наведені у розрахунку заборгованості, документально не підтверджуються з причин, наведених у дослідженні. Зважаючи на відсутність в матеріалах справи документального підтвердження заборгованості позичальника за кредитним договором, питання щодо нарахування банком пені та інших штрафних санкцій, при проведенні дослідження не розглядалось; встановити залишок по тілу кредиту за кредитним договором № K3H0GK15003618 від 9 серпня 2015 року станом на 23 січня 2015 року не видається за можливе, з причин наведених у дослідженні (том ІІ а.с.19-25).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаї ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно керувався тим, що згідно з наявними у справі доказами, станом на час розгляду справи в суді, зобов`язання за кредитним договором відповідачем належним чином не виконані. При цьому суд справедливо врахував, що розмір заборгованості має бути зменшений на суму сплаченої комісії, яка була безпідставно встановлена банком.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позивачем розміру заборгованості за кредитним договором, неврахування судом факту сплати 77 028,54 доларів США від 1 березня 2007 року є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами. При цьому скаржником власних розрахунків на спростування розміру заборгованості суду не надано.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті вирішення спору, яким правильно застосовано норми матеріального права, дотримано норми процесуального права, зроблено обґрунтовані висновки на підставі належним чином оцінених доказів, наданих сторонами (стаття 89 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 23 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді: