ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року в цивільній справі номер 202/5688/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління реєстрації актів цивільного стану Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: Управління реєстрації актів цивільного стану Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Міністерство оборони України, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , 1973 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , 1966 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 , в період часу з березня 2019 року по день зникнення його безвісти 13.04.2024 року, обґрунтовуючи заяву тим, що вона проживала разом з ОСОБА_2 з березня 2019 року, як дружина та чоловік. За час спільного проживання і до 13.04.2024 року вони вели спільне господарство, обоє працювали, мали спільний сімейний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, піклувалися один про одного, займалися благоустроєм свого житла: зробили ремонт, купили меблі, техніку та інші предмети домашнього побуту.

Факт спільного проживання та ведення господарства, спільного бюджету підтверджує і договір купівлі-продажу квартири від 17.05.2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 . Квартира була придбана для спільного проживання сім`ї.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації 26.02.2022 року ОСОБА_2 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро і був зарахований до лав ЗСУ у в/ч НОМЕР_3 . З 01.03.2024 року був переведений у в/ч НОМЕР_4 і направлений для проходження служби в Донецьку область.

Весь цей час вона підтримувала ОСОБА_2 як морально так і матеріально.

15.04.2024 року ОСОБА_1 отримала повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що ОСОБА_2 з 13.04.2024 року вважається безвісти зниклим внаслідок виконання військового обов`язку в бою за Україну, її свободу та незалежність поблизу населеного пункту Водяне Покровського району Донецької області.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно ОСОБА_1 для реалізації прав, передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», як члену сім`ї особи, зниклої безвісти, а саме як дружини.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Управління реєстрації актів цивільного стану Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Міністерство оборони України, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду.

Із вказаним судовим рішенням не погодилась заявниця ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року справі №202/5688/24 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, прийнята судом першої інстанції при неправильному застосуванні норм матеріального права, порушенні норм процесуального права, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про наявність спору про право.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі посилається на заяву представника Міністерства оборони України, в якій останній просить залишити заяву, подану у порядку окремого провадження, без розгляду, оскільки в даному разі вбачається спір про право. При цьому в даній заяві представником Міністерства оборони України не наведено жодних переконливих аргументів щодо наявності спору про право та не надано жодних заперечень щодо факту наявності сімейних відносин між заявницею і ОСОБА_2 .

Висновок суду є необґрунтованим і спростовується наявними в матеріалах справи доказами. ОСОБА_1 подана заява про встановлення факту спільного сумісного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу для реалізації прав, передбачених Законом України «Про правовий статус осіб зниклих безвісти за особливих обставин», зокрема, права на отримання достовірних відомостей про місцеперебування особи, зниклої безвісти за особливих обставин, обставини її загибелі (смерті), місце поховання (якщо воно відоме), інформацію про хід та результати розшуку, тощо. Станом на день подання цієї скарги ОСОБА_1 не може звернутися з запитом в жодний державний і недержавний орган, який займається пошуком безвісти зниклих чи запросити будь-яку інформацію з цього приводу, оскільки не має статусу дружини і їй відмовляють тільки на підставі цього. Жоден з членів родини ОСОБА_2 на сьогодні не звертався і за інформацією заявниці не планують займатися питаннями його пошуку. В документах, які складаються на військовозобов`язаних в РТЦК та СП, ОСОБА_2 зазначив дружиною саме ОСОБА_1 , доказом чого є повідомлення від 15.04.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_2 про зникнення його безвісти, яке направлено їй як дружині.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду заявниця ОСОБА_1 доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 124, 125).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю нез`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, заявницю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту 16 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо залишення позову (заяви) без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що у травні 2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заінтересовані особи: Управління реєстрації актів цивільного стану Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, Міністерство оборони України, в якій просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , 1973 року народження, РНОКПП НОМЕР_1 , та ОСОБА_2 , 1966 року народження, РНОКПП НОМЕР_2 , в період часу з березня 2019 року по день зникнення безвісти 13.04.2024 року (а.с. 2-7).

16.04.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 на адресу заявниці ОСОБА_1 , як цивільної дружини надіслано повідомлення про зникнення безвісти 13.04.2024 року ОСОБА_2 (а.с. 13).

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Апеляційний суд не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_2 , 1966 року народження, в період часу з березня 2019 року по день зникнення безвісти 13.04.2024 року, з метою реалізації прав, передбачених Законом України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин», як члену сім`ї особи, зниклої безвісти, а саме як дружини.

Верховний Суд в своїх постановах неодноразово робив висновки, що під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також не доведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що всі вище викладені обставини свідчать про те, що заява ОСОБА_1 на теперішній час не містить вимог, які б свідчили про наявність спору про право, а тому висновки суду про залишення заяви без розгляду є помилковими та такими, що не відповідають положенням ЦПК України.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню відповідно до ст. 379 ЦПК України і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 вересня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року.

Судді: