Справа № 946/4981/24
Провадження № 2/946/2716/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,

за участю секретаря судового засідання Воронової В.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

18.06.2024 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, які згодом уточнив заявою від 08.10.2024 року та якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 63,8 кв.м., у тому числі житловою площею 31,8 кв.м., сараю літ. «В», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Е», альтанки літ. «З», теплиці літ. «И» та надвірних споруд № 1-8.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , за життя спадкодавець заповіт не залишив, позивач, як спадкоємець за законом першої черги, спадщину прийняв шляхом постійного проживання за однією адресою зі спадкодавцем, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4 , за життя спадкодавець заповіт не залишила, спадщину прийняв шляхом постійного проживання за однією адресою зі спадкодавцем, однак письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіної О.М. № 380/02-14 від 23.03.2024 року, було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлих, у зв`язку з тим, що частки співвласників спадкового майна не визначені.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № 291 від 15.04.2004 року, виданого виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, записаного в реєстрі за № 3-16 від 15.04.2004 року, що також підтверджено відповіддю на запит № 560 від 03.09.2024 року, наданою КП «Ізмаїльське МБТІ».

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 2 статті 370 ЦК України визначено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи те, що вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № 291 від 15.04.2004 року, виданого виконавчим комітетом Новонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, записаного в реєстрі за № 3-16 від 15.04.2004 року, частки співвласників не виділені, але є рівними, а тому існує можливість визначення ідеальних часток із спільної сумісної власності та припинення права спільної сумісної власності.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 13.05.2003 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом.

Частиною 1 статті 524 ЦК УРСР (1963 року) визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76331469 від 23.03.2024 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутня.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті ОСОБА_3 являються:

-дружина ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 06.06.1972 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;

-син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 28.06.1976 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;

-донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 22 лютого 1973 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданим 20 листопада 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області, згідно якого ОСОБА_5 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає.

Згідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вступили у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 197 від 28.03.2024 року, наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину.

Відповідач ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 12.10.2022 року Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_4 згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 76331003 від 23.03.2024 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 відсутня.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являються:

- син ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 28.06.1976 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області;

-донька ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим 22 лютого 1973 року Новонекрасівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданим 20 листопада 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ізмаїльської міської Ради Одеської області, згідно якого ОСОБА_5 після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлено, що ОСОБА_1 на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено довідкою № 198 від 28.03.2024 року, наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається таким, який прийняв спадщину.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталась та постійно за однією адресою зі спадкодавцем не проживала, тобто вважається такою, яка спадщину не прийняла.

Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Горючкіної О.М. № 380/02-14 від 23.03.2024 року, ОСОБА_1 було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлих, у зв`язку з тим, що частки співвласників спадкового майна не визначені.

Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги.

Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 ) про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_7 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 та матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який в цілому складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 63,8 кв.м., у тому числі житловою площею 31,8 кв.м., сараю літ. «В», сараю літ. «Г», вбиральні літ. «Е», альтанки літ. «З», теплиці літ. «И» та надвірних споруд № 1-8.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.11.2024 року.

Суддя: О.Я.Присакар