Справа № 466/6206/23 Головуючий у 1 інстанції: Донченко Ю.В.
Провадження № 22-ц/811/3385/23 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
Провадження № 22-ц/811/3386/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи«Львівгаз» Сидор О.В.,

представника ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2023 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

у червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що працювала на посаді інженера з метрології лабораторії з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів відділу лабораторних вимірів Управління метрології Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз». Наказом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» від 10 травня 2023 року № 130-к/тр її звільнено з посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або Правилами внутрішнього трудового розпорядку. Підставою для звільнення зазгачено висновок службового розслідування від 12 квітня 2023 року за фактом зберігання на складі ВОВОГ Львівського відділення лічильників з втручанням. Покликається на те, що на неї було покладено обов`язок із забезпечення приймання та видачі побутових газових лічильників на повірку з подальшим формуванням звітності за закріпленими дільницями, проведення та внесення документів в програмні комплекси, а огляд, обстеження, повірка, експертиза побутових газових лічильників, в резултатті проведення яких є можливість встановити ознаки несанкціонованого втручання в роботу засобів вимірювальної техніки, не відносилося до її посадових обов`язків. Зазначає, що прийняла газові лічильники № 9440679 та № 086114, які передала на повірку працівнику ДП «Львівстандартметрологія» з подальшим формуванням відповідної звітності у програмних комплексах, які використовуються відповідачем, в передбачений термін, з внесенням інформації у звітність, яка відповідала результатам повірки, а відтак, виконала свій трудовий обов`язок щодо приймання та видачі побутових лічильників газу на повірку з подальшим формуванням звітності. Вказує, що роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання ним обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином. Вважає, що звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України можливе лише за систематичне порушення трудової дисципліни, а відтак, може бути застосовано лише до працівників, які вже притягалися до дисциплінарної відповідальності, однак такі заходи не мали належного впливу на працівника та порушення повторилося. Наголошує, що оскаржуваний наказ видано після спливу шести місяців з моменту начебто невиконання нею своїх службових обов`язків та пізніше одного місяця з дня виявлення такого невиконання, тобто, з порушенням строків на притягнення до дисциплінарної відповідальності. Звертає увагу, що для правомірності звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити усі накази про накладення дисциплінарного стягнення незалежно від того, чи оскаржувався кожен з них окремо у встановленому законом порядку, а однією з підстав видачі оскаржуваного наказу стало притягнення її до дисциплінарної відповідальності наказом від 08 червня 2022 року № 32-к/тм про оголошення догани у зв`язку з порушенням порядку утилізації лічильників, однак утилізація лічильників не входить до її посадових обов`язків, а відтак наказ від 08 червня 2022 року № 32-к/тм є незаконним. Стверджує, що у зв`язку з незаконним звільненням на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з моменту незаконного звільнення до дня ухвалення судом рішення про поновлення її на роботі. Крім того, на її думку, незаконним діями відповідача їй завдано моральну шкоду, що полягає у самому факті звільнення з роботи, зволіканні в організації надання їй необхідної медичної допомоги, яку вона потребувала, що призвело до її моральних та фізичних страждань, погіршення стану здоров`я, а також втраті авторитету серед колег, втрати нормальних життєвих зв`язків, відшкодування якої вона оцінює в розмірі 50 000 грн.

З наведених підстав просить:

-визнати протиправним та скасувати наказ Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» від 10 травня 2023 року № 130-к/тр «Про звільнення з роботи»;

-поновити ОСОБА_1 на посаді інженера з метрології лабораторії з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів, перетворювачів відділу лабораторних вимірів Управління метрології Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» з 11 травня 2023 року;

-зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11 травня 2023 року по дату ухвалення судом рішення про поновлення на роботі;

-стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 50 000 грн. моральної шкоди;

-допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах стягнення за один місяць.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ голови Правління АТ «Львівгаз» №130-к/тр від 10 травня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з метрології лабораторії з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів відділу лабораторних вимірів Управління метрології (територіальна ознака м. Львів) Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на підставі п.3 ст.40 КЗпП за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з метрології лабораторії з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів відділу лабораторних вимірів Управління метрології (територіальна ознака м. Львів) Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз».

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42 136, 71 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2000, 00 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 42,94 грн. судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз» в дохід держави 2147 грн. (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інженера з метрології лабораторії з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів відділу лабораторних вимірів Управління метрології (територіальна ознака м.Львів) Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз» та стягнення середнього заробітку за один місяць, в розмірі 12 039 (дванадцять тисяч тридцять дев`ять) грн. 17 коп. допущено до негайного виконання.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування заяви покликається на те, що разом з першою заявою по суті спору подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а її представником в судовому засіданні заявлено про намір відшкодувати такі витрати. Стверджує, що за час розгляду справи їй надана професійна правнича допомога, яка полягає у підготовці позовної заяви, підготовці клопотання про долучення доказів, представництві її інтересів в судових засіданнях. Зазначає, у зв`язку з розглядом справи понесла витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 62500 грн. З наведених підстав просить стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 62500,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року заяву адвоката Мехеди Н.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32000,00 грн.

Рішення суду та додаткове рішення суду оскаржило Акціонерне товариство «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз»,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що його не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи, а крім того, не повідомлено і про дату, час та місце розгляду питання щодо розподілу судових витрат, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень. Зазначає, що звільнення ОСОБА_1 є законним, оскільки наявність догани, оголошеної наказом № 32-к/тм від 08 червня 2022 року, який не оскаржувався позивачем, свідчить про систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки, тому не пропущено строк притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Вказує, що у зв`язку з неповідомленням про розгляд заяви щодо стягнення витрат на правничу допомогу був позбавлений можливості подати клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. З наведених підстав просить рішення суду та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз» Сидор О.В.на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Одним із доводів апеляційної скарги є покликання на те, що АТ «Львівгаз» не було належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання, призначеного судом на 24 жовтня 2023 року та судового засідання, призначеного на 09 листопада 2023 року, у якому ухвалювалось додаткове рішення суду про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи дійсно вбачається, що дійсно представник АТ «Львівгаз» не повідомлявся про судове засідання, призначене на 24 жовтня 2024 року, у якому ухвалювалось судове рішення, та про судове засідання, призначене на 09 листопада 2024 року, в якому ухвалювалось додаткове рішення, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення АТ «Львівгаз» про судові засідання, а відтак, з врахуванням положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, вищезазначені обставини є підставою для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення у справі нового судового рішення.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 працювала в АТ «Оперетор газорозподільної системи «Львівгаз» з 17 грудня 2003 року, з 01 жовтня 2016 року на посаді інженера з метрології у лабораторії з повірки лічильників газу відділу лабораторних вимірів Управління метрології, та згідно з наказом АТ «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз» від 01 лютого 2021 року №21-к/тр з 01.02.2021 року переведена на посаду інженера з метрології у лабораторію з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів відділу лабораторних вимірів Управління метрології.

Відповідно до наказу голови правління АТ «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз» від 10 травня 2023 року №130-к/т р ОСОБА_1 звільнено з роботи 10 травня 2023 року у зв`язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором або ПВТР, згідно з п.3 ст.40 КЗпП України на підставі висновку службового розслідування по факту зберігання на складі ВОВОГ Львівського відділення лічильників з втручанням від 12.04.2023 року, акту про відмову ОСОБА_1 від надання пояснення, інформаційної довідки та наказу від 08 червня 2022 року №32-к/тм про оголошення догани.

Як вбачається з висновку службового розслідування по факту зберігання на складі ВОВОГ Львівського відділення лічильників з втручанням від 12 квітня 2023 року, працівниками відділу економічної безпеки було оглянуто склад та кабінети ВОВОГ Львівського відділення, в результаті чого на складі було виявлено, зокрема лічильник МКМ G-6 №9440679, а в кабінеті провідного інженера з метрології сектору повірки побутових лічильників ОСОБА_3 MertixG-4 зав.№086114. Зазначені лічильники газу зберігалися в невизначених для зберіганнях місцях та були направлені в лабораторію для проведення експертизи, за результатами якої в них виявлено втручання, про що складено відповідні акти експертиз. Розслідуванням встановлено, що лічильник МКМ G-6 №9 року демонтований 08.02.2022 року слюсарем ОСОБА_4 у абонента ОСОБА_5 , в лічильнику виявлено пошкодження, зазначені в акті експертизи від 24.02.2023. Лічильник MertixG-4 зав.№086114, 1997 р.в., демонтований 15.08.2022 року слюсарем ОСОБА_6 у абонента ОСОБА_7 , в лічильнику виявлено втручання, вказані в акті експертизи від 01.03.2023 року. Водночас, даний лічильник був забракований по зовнішньому вигляду, про що свідчить довідка про непридатність №35/06213 від 02.09.2022 року. За наслідками розслідування ОСОБА_1 порушила вимоги п.п.3.1, 3.7, 5.1 посадової інструкції, оскільки така зобов`язана забезпечувати приймання та видачу побутових лічильників газу, що повинно супроводжуватись візуальним оглядом отримуваних нею побутових лічильників газу, звірянням фактичних їх номерів, тавр заводських пломб з таврами на пломбах лічильників, своєчасно і якісно виконувати накази, розпорядження керівника підприємства, завдання і вказівки безпосереднього керівника та інше.

Зокрема, актами внутрішнього огляду, експертизи ЗВТ та/або пломби МКМ G-6 №9 року, від 24 лютого 2023 року та ЗВТ та/або пломби МКМ G-4 № року, від 01 березня 2023 року встановлено зовнішні пошкодження лічильників, зокрема скла, лакофарбового покриття.

Відповідно до історій вказаних лічильників лічильник №9440679 переданий майстром ВОВОГ Львівського відділення ОСОБА_8 ОСОБА_1 08.02.2022 року для подальшої його передачі на повірку працівнику ДП «Львівстандартметрологія», та 17.02.2022 повернутий нею майстру ОСОБА_8 , а лічильник №086114 - переданий майстром ОСОБА_9 ОСОБА_1 18.08.2022 року та 02.09.2022 року остання передала його майстру ОСОБА_10 .

Водночас, згідно з інформаційною довідкою ОСОБА_1 від 29.03.2022 року, лічильник №9 р. був прийнятий на повірку 08.02.2022 року, повірений 17.02.2022 року, визнаний як придатний з допустимими похибками -2,66 1,05 0,57, із тавром Держстандарту. Зовнішніх ознак пошкоджень на лічильнику не було. Відданий 17.02.2022 року. Лічильник № р. був прийнятий на повірку 18.08.2022 року і забракований по зовнішньому огляду, по вказівці начальника лабораторії ОСОБА_11 , до 2000 року старі лічильники бракувати. Зовнішніх ознак пошкоджень ОСОБА_1 не було виявлено. Переданий для довідки представнику Держстандарту для огляду, на що була дана довідка №06213 від 02.09.2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №32-к/тм від 08 червня 2022 року, який ОСОБА_1 не оскаржувала, і такий є чинним, оголошено догану за неналежне виконання посадової інструкції, відсутність належного контролю та обліку вибракованих ПЛГ та ПЛГ на повірку, що могло призвести до нанесення матеріальної шкоди підприємству та абонентам, на підставі висновку службового розслідування неналежного виконання функціональних обов`язків працівниками лабораторії побутових лічильників газу АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» від 08.06.2022 року та пояснення ОСОБА_1 від 16.05.2022 року.

Згідно з п. 3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Львівгаз» від 19 лютого 2019 року, коло обов`язків (робіт), які виконує кожен працівник згідно зі своєї спеціальності, кваліфікації або посади, визначається Довідником кваліфікаційних характеристик професій керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців та Довідником кваліфікаційних характеристик робітників, а також технічними Правилами, посадовими та робочими інструкціями та Положеннями, затвердженими у встановленому порядку.

Пункт 5.10. передбачає, що протягом робочого часу працівники зобов`язані виконувати роботу, обумовлену трудовим договором.

Згідно з п.7.1., п.7.5, п.7.6, п.7.10 Правил за порушення трудової дисципліни до працівника адміністрацією може бути застосовано одне із таких заходів стягнення: догана чи звільнення з роботи, безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням у відпустці, не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Працівник несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання з власної вини покладених на нього трудових обов`язків, визначених трудовим договором, колективним договором та цими Правилами.

Водночас, відповідно до п.3.1, п.3.7, п.5.1 Посадової інструкції інженера з метрології (побутові лічильники) Лабораторії з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів Відділу лабораторних вимірів Управління метрології, за невиконання яких ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення з роботи, інженер забезпечує приймання та видачу побутових лічильників газу на повірку з подальшим формуванням звітності за закріпленими дільницями АТ «Львівгаз»; своєчасно і якісно виконує накази, розпорядження керівника підприємства, завдання і вказівки безпосереднього керівника та несе відповідальність за невиконання або неякісне або несвоєчасне виконання обов`язків, покладених на нього цією посадовою інструкцією.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Як зазначив Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 лютого 2021 року у справі №359/3716/18, від 12 квітня 2023 року у справі №499/760/20, трудова дисципліна це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

Статтею 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до вимог статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

З аналізу наведених вище норм вбачається, що місячний строк для застосування дисциплінарного стягнення обчислюється з дня виявлення саме проступку як такого. Тобто під виявленням проступку розуміється не лише виявлення факту (певного діяння), а й встановлення особи, яка вчинила це діяння, її протиправність, вину, наявність шкідливих наслідків, причинного зв`язку між правопорушенням та шкідливими наслідками. При цьому день виявлення дисциплінарного проступку не завжди може збігатися з днем його вчинення чи днем виявлення факту. День виявлення проступку може настати значно пізніше від дня його вчинення, а також від дня виявлення факту.

Поряд з тим, у трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані роботодавцем у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами та доповненнями), за передбаченими пунктом 3 статті 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (стаття 151 КЗпП України).

Для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов як: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; застосування заходів дисциплінарного стягнення.; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Умовою для звільнення працівника за пунктом 3 частини 1 статті 40 КЗпП України є невиконання обов`язків, які є складовими трудової функції працівника за його трудовим договором чи випливають з Прваил внутрішнього трудового розпорядку..

А тому, з відповідними правилами та обов`язками працівник має бути своєчасно та належно ознайомлений, оскільки роботодавець не може ставити у вину працівникові та притягати його до дисциплінарної відповідальності у випадку невиконання обов`язків, які не обумовлені трудовим договором і про які працівник не був проінформований належним чином. Такий висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.05.2019 у справі № 452/970/17.

Стаття 31 КЗпП України передбачає, що роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Матеріалами справи безспірно підтверджується, що на момент проведення службового розслідування та прийняття оскаржуваного наказу про звільнення, згідно з наказом №32-к/тм від 08 червня 2022 року ОСОБА_1 притягувалася до дисциплінарної відповідальності у виді догани, наказ нею не оскаржувався.

Службовим розслідуванням, яке проводилося більш як через шість місяців, встановлено, що лічильники №9440679 з 08.02.2022-17.02.2022 та №086114 з 18.08.2022-02.09.2022 перебували у ОСОБА_1 та були виявлені в невизначених для зберіганнях місцях, на складі та в кабінеті провідного інженера з метрології сектору повірки побутових лічильників, та як встановлено експертизою, з зовнішніми пошкодженнями, що свідчать про ознаки втручання.

Невиконання ОСОБА_1 своїх обов`язків, на думку роботодавця, полягає у тому, що вона при прийомі вказаних лічильників не здійснила їх візуальний огляд зі звірянням фактичних їх номерів, тавр заводських пломб з таврами на пломбах лічильників, чим вчинила дисциплінарний проступок.

Разом з тим, проведеним розслідуванням не встановлено, що виявлені лічильники були пошкодженими на момент їх прийому ОСОБА_1 та що внаслідок невиконання чи неналежного виконання своїх посадових обов`язків, вона умисно чи з необережності прийняла такі з зовнішніми пошкодженнями для подальшої передачі на повірку, а оскільки виявлені у ході розслідування лічильники знаходилися у невизначених для зберігання місцях, зовнішній вплив й втручання в такі могли бути здійснені будь-ким у будь-який час.

На думку колегії суддів, проведеним службовим розслідуванням, яке стало підставою для звільнення позивача, не встановлено вину ОСОБА_1 , причинового зв`язку між діями (бездіяльністю) і неналежним виконанням покладених на неї трудових обов`язків й негативними наслідками, які настали внаслідок такого порушення.

Висновок службового розслідування не може ґрунтуватись на припущеннях, оскільки на відповідача як на роботодавця покладено обов`язок довести вину особи у скоєнні дисциплінарного проступку, а тому вчинення дисциплінарного проступку мало бути доведеним під час службового розслідування.

Колегія суддів звертає увагу, що ні Довідником кваліфікаційних характеристик професій працівників, ні Посадовою інструкцією інженера з метрології, положеннями Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Львівгаз» не конкретизовано, що обов`язок забезпечення приймання та видачі побутових лічильників охоплює обов`язок візуального огляду отримуваних побутових лічильників газу, звірянням фактичних їх номерів, тавр заводських пломб з таврами на пломбах лічильників, їх зберігання.

Невиконання ОСОБА_1 обов`язків могло мати місце лише в період, коли лічильники знаходилися у неї, а саме в період 08.02.2022 - 17.02.2022 та 18.08.2022-02.09.2022, оскільки такі були передані, а тому визначений статтею 148 КЗпП України шестимісячний строк правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем на момент проведення розслідування та накладення дисциплінарного стягнення закінчився.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не доведено належними та допустимими доказами невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, передбачених посадовою інструкцією чи правилами внутрішнього трудового розпорядку, не доведено належними та допустимими доказами вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку.

Відповідно до статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає спір, підлягає негайному виконанню.

Із врахуванням встановлених судом обставин справи, колегія суддів приходить до висновку, що трудові права позивачки є порушені, а відтак позов в частині позовних вимог про скасування наказу про звільнення ОСОБА_1 та поновлення її на роботі підлягає до задоволення.

Згідно зі статтею 237-1 КЗпП України відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав, у тому числі внаслідок дискримінації, мобінгу (цькування), факт якого підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили, призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із статтею 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач визначила розмір компенсації за моральну шкоду, заподіяну їй незаконними діями відповідача, у розмірі 50 000 грн.

Ураховуючи характер порушення прав позивача, їх тривалість, тяжкість і істотність вимушених змін у її житті внаслідок порушення трудових прав та зусиль, вжитих для їх відновлення, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди підлягає до часткового задоволення, а відтак з АТ «Операторр газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2000.00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівнику середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженої постановою КМУ від 08.02.1995 №100.

Як вбачається з наказу №130-к/т р від 10 травня 2023 року, ОСОБА_1 було звільнено з роботи 10 травня 2023 року, який є останнім днем її роботи, а відтак вона перебувала у вимушеному прогулі з 11.05.2023 року.

Оскаржуваним рішенням Шевченківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 поновлено на роботі з 24.10.2023 року, допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді, і як вбачається з пояснень представника ОСОБА_1 , позивачка була негайно поновлена на роботі, а відтак вимушений прогул тривав до 24.10.2023, тобто 119 робочих днів.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції зазначив, що зарплата ОСОБА_1 за березень 2023 року становить 11097,01 грн., а норма тривалості робочого часу в березні - 14 робочих днів; зарплата за квітень 2023 року становить 12981,32 грн., а норма тривалості робочого часу у квітні - 20 робочих днів, розмір середньоденного заробітку відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100, становить 354,09 грн.

З огляду на те, що ОСОБА_1 , її представник рішення суду не оскаржували, то колегія суддів приходить до висновку, що вони з таким розрахунком середньоденного заробітку ОСОБА_1 погодилися.

Таким чином, середній заробіток за час вимушеного прогулу з 11.05.2023 по день фактичного поновлення ОСОБА_1 на посаді на підставі оскаржуваного рішення суду від 24 жовтня 2023 року, на яку вона була поновлена негайно, становить 42136, 71 грн., який слід стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач понесла судові витрати, пов`язані із розглядом справи, які складаються із судового збору, сплаченого при зверненні з позовом до суду в частині вимог немайнового характеру стягнення моральної шкоди, у розмірі 1073 грн. 60 коп., а отже підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 42,94 грн.

Оскільки згідно зі статтею 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, відтак з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2147,20 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 01.11.2023 року адвокат Мехеда Н.В. звернулася із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з Акціонерного товариства «Оператор Газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 62500,00 грн.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року заяву адвоката Мехеди Н.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 32000,00 грн.

Матеріалами справи безспірно підтверджується, що сторони в судове засідання, у якому розглядалася заява ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення, не викликалися, про день, ча та місце судового засідання сторони належним чином не повідомлялися, додаткове рішення ухвалювалося за відсутності сторін.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно ч. 2, 3 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).

За змістом ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що до заяви представником відповідача- адвокатом Мехедою Н.В. долучено копію договору №15/05/23 про надання юридичних послуг від 15 травня 2023 року, акт здачі- приймання наданих послуг №09/06-23 від 09.06.2023 та рахунок №09/06-23 від 09.06.2023; акт здачі -приймання наданих послуг №25/08-23 від 25.08.2023 та рахунок №25/08/23 від 25.08.2023 р та акт здачі-приймання наданих послуг №24/10-23 від 24.10.2023 з рахунком №24/10-23 від 24.10.2023 на загальну суму 62500,00 грн.

Згідно матеріалів справи, а саме протоколів судових засідань, вбачається що адвокат Мехеда Н.В., будучи представником позивача, приймала участь у судових засіданнях 09.08.2023 року, 06.09.2023, 26.09.2023, 10.10.2023 та 24.10.2023 року в суді першої інстанції.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з врахуванням того, чи виник у заявника обов`язок зі сплати таких витрат та чи та чи була їх сума обґрунтованою і не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правничу допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені нормами процесуального законодавства, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Подібний правовий висновок викладено у додатковій постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 345/136/18.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції враховує обсяг наданих послуг з правничої допомоги, виконану представником позивачки ОСОБА_2 роботу з підготовки процесуальних документів під час розгляду справи в суді першої інстанції, участь в судових засіданнях, а також конкретні обставини даної справи, її складність, незмінність правової позиції сторін у справі, відсутність необхідності вивчення адвокатом додаткових джерел права, законодавства, що регулює спір у справі, принцип співмірності судових витрат, обґрунтування заявником розміру цих витрат, критерій реальності адвокатських витрат, ту обставину, що відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний характер.

Враховуючи вищенаведене, клопотання представника АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в суді апеляційної інстанції про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, яке він не міг заявити в суді першої інтсанції, оскільки не був належним чином повідомлений про день, час, місце розгляду заяви представника позивачки про стягнення витрат на пофесійну правничу допомогу, колегія суддів доходить висновку про те, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, такі не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру, розмір гонорару, визначений позивачкою та її предстанвиком, є завищеним щодо відповідача, та їх стягнення, з врахуванням зазначеного позивачкою розміру, є для відповідача надмірним тягарем, що суперечить принципу розподілу таких витрат, а тому вважає, що розмір судових витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити.

Враховуючи предмет позову, час, витрачений адвокатом для надання послуг, з урахуванням обсягу роботи, та кількості годин, необхідних, з точки зору суду, для його виконання фахівцем у галузі права, з урахуванням зібраних та наданих суду доказів, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, колегія суддів вважає, що сума 62500,00 грн., яку просить стягнути позивач, є неспівмірною, а відтак, приходить до висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 16000,00 грн., що за даних обставин справи буде справедливим і співмірним.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що з АТ «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16000.00 грн., що відповідає критеріям виправданості, розумності та справедливості.

А відтак, з врахуванням доводів апеляційної скарги, положень пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень та ухвалення у справі нового судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2023 року та на додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 жовтня 2023 року та додаткове рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 09 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказу голови правління Акціонерного товариства «Львівгаз» № 130-к/тр від 10 травня 2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади інженера з метрології лабораторії з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів відділу лабораторних вимірів Управління метрології (територіальна ознака м. Львів) Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на підставі пункту 3 статті 40 КЗпП за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором.

Поновити ОСОБА_1 на посаді інженера з метрології лабораторії з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів відділу лабораторних вимірів Управління метрології (територіальна ознака м. Львів) Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз».

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 42 136,71 грн. з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2000 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 16 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» на користь ОСОБА_1 42,94 грн. судового збору.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» в дохід держави 2147,20 грн. судового збору.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді інженера з метрології лабораторії з повірки лічильників, обчислювачів, коректорів та перетворювачів відділу лабораторних вимірів Управління метрології (територіальна ознака м. Львів) Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 12039,17 грн. допустити до негайного виконання.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови

Повна постанова складена 22.02.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк