ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9089/24 Справа № 192/265/23 Суддя у 1-й інстанції - Ковальчук Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Халаджи О.В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Грицая Сергій Миколайовича на ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року про закриття провадження у цивільній справі за позовом керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (Дніпропетровський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди (суддя першої інстанції Ковальчук Н.В., повний текст ухвали складено 07 серпня 2024 року),

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2023 року керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (Дніпропетровський рибоохоронний патруль) звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом ) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Солонянської селищної ради, шкоду, заподіяну державі незаконним виловом водних живих біоресурсів внаслідок вчинення кримінального правопорушення у сфері охорони навколишнього природного середовища в розмірі 57131,00 грн.

Ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року провадження у цивільній справі керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра в інтересах держави в особі Солонянської селищної ради та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (Дніпропетровський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди закрито.

Із вказаною ухвалою суду не погодився керівник Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Грицай С.М. та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що місцевим судом було порушено норми процесуального та матеріального права.

Скаргу мотивує тим, що представник цивільного позивача ОСОБА_2 в силу, можливо, нерозуміння різниці (правових наслідків) відмови від позову та залишення позовної заяви без розгляду діяла всупереч інтересам держави, у даному випадку всупереч інтересам Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області, тобто неналежним чином здійснювала свої посадові обов`язки, що призвело до порушення інтересів держави у даному випадку.

Керівник правобережної окружної прокуратури міста Дніпра звертаючись до суду із позовною заявою поданої в інтересах держави, діяв в інтересах двох позивачів, а саме: Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області (Дніпропетровський рибоохоронний патруль) та Солонянської Селищної ради.

ОСОБА_3 просив ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Від учасників справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Прокурор Тавлєєв О.О. у судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомленні належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської від 15 листопада 2022 року у справі № 192/1007/22 ОСОБА_1 було визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 249 КК України, його дії кваліфіковані як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду. Згідно з вироком суду своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав шкоду державі в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області на загальну суму 57 137,00 грн.

У вироку вказано, що представник потерпілого ОСОБА_2 відмовилася від цивільного позову, а така відмова прийнята судом. Також представник потерпілого зазначила, що не має претензій до обвинуваченого.

Прокурор у справі, що розглядається, посилається, зокрема, на те, що відповідно до Положення про Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України № 229 від 15.07.2016, Дніпропетровський рибоохоронний патруль є територіальним органом Державного агентства рибного господарства України, яке діє в складі Державного агентства рибного господарства України та виконує завдання щодо реалізації державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних живих ресурсів, регулювання рибальства. Згідно п. 7.4 Положення Дніпропетровський рибоохоронний патруль має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб?єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, представник потерпілого ОСОБА_2 відмовилась від цивільного позову, та така відмова була прийнята судом.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно із ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом і відповідними законами України.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України

Відповідно до вимог статті 128 КПК України, статей 1166, 1167, 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право на відшкодування такої шкоди.

Цивільним позивачем може бути як фізична, так і юридична особа, яка визнана потерпілою в конкретному кримінальному провадженні.

Реалізувати це право можна шляхом пред`явлення під час кримінального провадження до початку судового розгляду цивільного позову до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 1 ст. 128 КПК України)

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Порядок визначений КПК України: за ст. 128 (ч. 1) КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Водночас, якщо особа не пред`явила цивільного позову у кримінальному провадженні або пред`явлений цивільний позов було залишено без розгляду, то вона має право звернутися з позовом в порядку цивільного судочинства (ч. 7 ст. 128 КПК України).

Специфічність кримінально-правового делікту полягає також і в процесуальному порядку відшкодування шкоди, що завдана злочином. Зокрема, цю шкоду може бути відшкодовано як шляхом подання цивільного позову в кримінальному процесі, так і шляхом подання самостійної цивільно-правової вимоги про відшкодування шкоди після того, як обвинувальний вирок по кримінальній справі вступив у законну силу.

Відповідно до ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

За ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Права та обов`язки цивільного відповідача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської від 15 листопада 2022 року у справі № 192/1007/22 ОСОБА_1 було визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 249 КК України, його дії кваліфіковані як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду. Згідно з вироком суду своїми умисними діями ОСОБА_4 завдав шкоду державі в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Дніпропетровській області на загальну суму 57 137,00 грн.

У вироку вказано, що представник потерпілого ОСОБА_2 відмовилася від цивільного позову, а така відмова прийнята судом. Також представник потерпілого зазначила, що не має претензій до обвинуваченого.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки, представник потерпілої відмовилась від цивільного позову у кримінальному провадженні та така відмова визнана судом, та жодною стороною не оскаржувалась, колегія суддів вважає. що у прокурора відсутні підстави звертатись із даним позовом до ОСОБА_1 , оскільки як встановлено вироком Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15.11.2022 року у справі № 192/1007/22, що представник потерпілого, не має претензій до обвинуваченого.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про закриття провадження у справі за позовом прокурора є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди представника позивача з висновками суду першої інстанції, є власним тлумаченням норм права та обставин справи, а тому не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали суду.

Інші доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку апелянта свідчить про наявність правових підстав для відмови у задоволені позову. Проте такі аргументи належним чином перевірені судом першої інстанції та спростовані під час розгляду справи з урахуванням установлених конкретних обставин.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).,

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу керівника Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Грицая Сергій Миколайовича залишити без задоволення.

Ухвалу Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2024 року про закриття провадження залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складено 28 листопада 2024 року.

Головуючий- суддя О. В. Халаджи