справа 278/6189/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Віктора Мокрецького, розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Станишівської територіальної громади про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

18 листопада 2024 року до Житомирського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 подана вищевказана позовна заява згідно із прохальною частиною якої позивач просить суд вирішити питання стосовно позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої доньки сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оглянувши матеріали зазначеної позовної заяви суд доходить висновку про відсутність підстав для відкриття провадження у цій справі та необхідність повернення зазначеного позову без розгляду із огляду на наступне.

Приписами ч. 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим законом.

Стаття 59 ЦПК України визначає коло осіб, які вважаються законними представниками і вказує на те, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом.

Нормою ч. 2 ст. 60 ЦПК України передбачено, що під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами, зокрема, є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Разом із тим, приписи п. 1 ч. 1 ст. 62 ЦПК України передбачають, що повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема довіреністю фізичної або юридичної особи.

Виходячи із наведеного, можливо дійти висновку, що цивільне процесуальне законодавство України допускає можливість особи, яка досягла вісімнадцяти років та має цивільну процесуальну дієздатність на підставі довіреності брати участь в цивільному процесі в якості представника учасника справи виключно у випадку, якщо така цивільна справа згідно із положеннями ст. 19 ЦПК України віднесена до категорії малозначних справ, або ж якщо спір у цій справі стосується трудових відносин. У решті випадків, бути представником учасника цивільної справи має право виключно адвокат, або законний представник.

Водночас, приписами ч. 4 ст. 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Із вищевикладеного слідує, що ця цивільна справа в силу приписів п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України може бути розглянутою судом виключно за правилами загального позовного провадження, а отже, відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України не є малозначною.

За правилами ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Так, із матеріалів справи убачається та судом установлено, що вищевказана позовна заява підписана та подана до суду ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_1 .

Разом із тим, задля підтвердження свого права на здійснення представництва інтересів ОСОБА_1 в межах цього провадження ОСОБА_4 до матеріалів позову долучена копія нотаріально посвідченої довіреності ОСОБА_1 від 15 листопада 2024 року, яка зареєстрована у реєстрі № 3619, та згідно із якою позивач уповноважив ОСОБА_4 , зокрема, здійснювати представництво його інтересів у судах усіх інстанцій.

Проте, як зазначалося судом раніше, ця цивільна справа в силу закону не є малозначною та не стосується трудового спору, а тому відповідно до приписів ч. 1 ст. 60 ЦПК України право на здійснення представництва інтересів ОСОБА_1 в межах цього провадження має тільки адвокат.

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: довіреністю; ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу".

Однак, довіреність, яка долучена ОСОБА_4 до матеріалів позову, не містить у собі згадок про те, що позивач уповноважив його як адвоката здійснювати представництво своїх інтересів в межах цього провадження. Також у справі відсутність будь-які інші документи, які відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України могли б надати суду можливість пересвідчитись у тому, що ОСОБА_4 є адвокатом у розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається, зокрема, у випадках, коли заяву підписано особою, яка не має права її підписувати.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_4 в межах цього провадження діє як представник позивача за довіреністю і ця справа згідно із приписами цивільного процесуального законодавства не є малозначною та не стосується трудового спору, то останній не має права звертатися до суду в інтересах ОСОБА_1 із цим позовом, а отже і підписувати позовну заяву.

Відтак, оскільки вищезгадана позовна заява підписана особою, яка не мала на це права, то зазначений позов належить повернути позивачеві без розгляду в порядку п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Повернути позовну заяву без розгляду на підставі п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що повернення цієї позовної заяви без розгляду не перешкоджає останньому в подальшому звернутися до суду із зазначеними вимогами.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Повнерішення складено 02 грудня 2024 року.

Суддя Віктор Мокрецький