02.12.2024
Справа № 331/7119/24
Провадження № 2-о/331/603/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя Жукова О.Є., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ;

28.11.2024 заявник в особі представника представника- адвоката Філіної Є.В. звернувся до суду із вказаною заявою в якій просив суд встановити факт перебування малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановлення факту утримання дитини заявнику потрібно для виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 для підтвердження факту самостійного утримання дітей.

Суддя, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.293ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (окрім тих, що визначені ч.1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому, згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається із заяви заявник звернувся до суду з вимогою про встановлення факту перебування на його утриманні малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Свої вимоги заявник мотивує тим, що громадяни України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є батьком малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Матір`ю спільної дитини є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Шлюб між батьками малолітнього сина не укладався.

На теперішній час малолітній син заявника ОСОБА_4 , разом з матір`ю мешкає за кордоном, через повномасштабне вторгнення агресора на територію України.

Батько опікується інтересами дитини, щомісячно сплачуючи грошові кошти, в якості аліментів, на утримання сина, періодично відвідує його (так як є військовослужбовцем та у відпустці, з дозволу керівника, має право на перетин державного кордону України) та приймає участь у вихованні.

Заявник повідомляє, що питання встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, а саме малолітнього сина, потребується зокрема для належного отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Разом з тим, питання утримання малолітніх, неповнолітніх дітей, врегульовані положеннями Сімейного кодексу України. Так, відповідно до ст. 180 СК України, саме батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку по утриманню дітей врегульовано ст. 181 СК України, де зокрема закріплено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, а за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, питання утримання дітей до 18 років, унормовано саме положеннями СК України, відповідно до положень якого саме батьки (мати та батько) зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, при цьому ці питання батьки вирішують за домовленістю між собою, а у разі відсутності такої домовленості у судовому порядку, шляхом звернення до суду з позовом, або заявою про видачу судового наказу.

Факт про встановлення якого просить заявник, не породжує для нього жодних особистих немайнових чи майнових прав, не підтверджує наявності чи відсутності неоспорюваних прав, що є завданнями окремого провадження.

Крім того, заявник просить встановити факт не з метою підтвердження особистих немайнових чи майнових прав, а з метою звільнення з військової служби в умовах воєнного стану.

З огляду на зазначене вбачається, що у справі наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у матеріальному забезпечення (утриманні) дитини та/або ухилення від участі у матеріальному забезпечення/утриманні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити заявнику у відкритті провадження у справі на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України, оскільки із змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення явно вбачається спір про право.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні неповнолітньої дитини.

Роз`яснити заявнику право звернення до суду за захистом своїх прав в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя: О.Є.Жукова