Справа № 438/1606/24
Провадження 2/438/433/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 жовтня 2024 року м. Борислав

Бориславський міський суд Львівської області в складі :

головуючого судді Дудар О.В.,

за участю секретаря судового засідання Валькович Г.К.,

представника позивача адвоката Романенко О.Д.,

представника відповідача адвоката Кресюна В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Адвокат Романенко О.Д. звернулась до звернулась до Бориславського міського суду Львівської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В обґрунтування позову зазначено, що між сторонами 10 липня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовському та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб (актовий запис № 154). У даному шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 , народилася донька - ОСОБА_3 . 27 лютого 2020 року рішенням Бориславський міський суд Львівської області у справі № 438/83/20 розірвано шлюб між сторонами. 9 вересня 2023 року між ОСОБА_4 , прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 та громадянином України ОСОБА_5 , укладено шлюб, зареєстрований Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (актовий запис № 150). Дитина проживає разом із матір`ю. Утримання спільної дитини здійснює позивачка. Після припинення шлюбу ОСОБА_2 не сплачувались аліменти, судом також не було вирішено питання стягнення аліментів на утримання дитини. У той же час, відповідач дитиною не цікавиться, матеріально допомагає, але сумою недостатньою для утримання дитини 3000,00 грн в місяць. Оскільки позивач вважає, що дана сума є недостатньою для утримання їхньої дочки, вона доглядає за дочкою сама, не має змоги самостійно в достатній мірі отримувати кошти на утримання дитини, звернулась з даним позовом та просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 8 жовтня 2015 року і до повноліття дитини, а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 серпня 2024 року вказана позовна заява (справа № 438/1606/24) передана судді Бориславського міського суду Львівської області Дудар О.В.

Ухвалою суду від 3 вересня 2024 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі № 438/1606/24. Розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судове засідання на 24 вересня 2024 року.

24 вересня 2024 року від представника відповідача адвоката Кресюна В.В., до суду надійшов відзив, у якому зазначено, що починаючи з серпня 2020 року ОСОБА_2 щомісячно сплачує ОСОБА_1 на утримання доньки кошти у сумі 3000,00 грн. Також ОСОБА_2 придбавав доньці Мілані одяг, телефон, самокат та інші необхідні речі, а тому доводи про те, що він самоусунувся від виховання та утримання доньки є безпідставними. ОСОБА_2 приймав активну участь у спілкуванні та вихованні доньки, але з боку позивачки чинилися перепони у спілкуванні з дитиною. Крім того від шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 до шлюбу) ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син - ОСОБА_2 , який перебуває на утриманні відповідача. Враховуючи наведене, просить позовні вимоги задовольнити частково, у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів ОСОБА_2 , починаючи з 26 серпня 2024 року, а в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів за надання правової допомоги у сумі 30000,00 грн - відмовити у повному обсязі, у зв`язку з безпідставністю.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання 24 вересня 2024 року не з`явилась. Через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Романенко О.Д. надіслала заяву про відкладення розгляду справи на інший термін у зв`язку з тим, що на 24 вересня 2024 року призначено до розгляду три справи, у яких представник бере участь.

Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року відкладено судове засідання з розгляду цивільної справи № 438/1606/24 на 10 жовтня 2024 року о 12:45.

Крім того, представник відповідача адвокат Кресюн В.В., просив перенести розгляд справи на іншу дату у зв`язку із його участю в інших справах, та провести розгляд всіх судових засідань по цивільній справі режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року заяву представника відповідача адвоката Кресюна В.А. про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою сервісу «https://vkz.court.gov.ua/» - задоволено.

26 вересня 2024 року до суду надійшла заява від представник позивача адвоката Романенко О.Д . про проведення судових засідань в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 27 вересня 2024 року заяву представника позивача адвоката Романенко О.Д. про її участь у судових засіданнях режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через систему «EASYCON» - задоволено.

9 жовтня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона заперечує проти доводів відзиву та зазначає, що позивач неодноразово зверталась до відповідача з проханням змінити своє ставлення до їхньої спільної дитини та надавати матеріальну допомогу. Всі прохання позивача про щомісячну допомогу на утримання дитини залишилися поза увагою відповідача. Щодо наданих фіскальних чеків, виписок з Приватбанку, грошових переказів з Сбербанку росії та платіжних інструкцій звертає увагу суду на те, що вказання призначення платежу при сплаті аліментів є доказом перерахування коштів саме на утримання дитини, а не якісь інші цілі, які можуть бути узгоджені між колишнім подружжям. Щодо доводів відзиву про те, що у відповідача у новому шлюбі народився син ОСОБА_2 , забачено, що жодних безумовних доказів погіршення майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх його доходів, він не надав. Крім того, вказано про необґрунтованість та безпідставність доводів адвоката Кресюна В.А. про наявність підстав для відшкодування наданої правової допомоги адвокатом Романенко О.Д. позивачці ОСОБА_1 у розмірі 1500,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Романенко О.Д. підтримала вимоги позовної заяви, просила задовольнити їх у повному обсязі, та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Представник відповідача адвокат Кресюн В.А. підтримав доводи, викладені у відзиві, наголосив, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів ОСОБА_2 , починаючи з 26 серпня 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Судом встановлено, що із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 вбачається, що 16 грудня 2021 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по місту Котовському та Котовському району Котовського міжрайонного управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб (актовий запис № 154).

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії № НОМЕР_2 від 23 жовтня 2021 року.

Дочка - ОСОБА_3 , проживає з матір`ю за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 22 січня 2024 року № 46.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною 5 статті 157 цього Кодексу.

Отже, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано або вони взагалі не перебували в ньому.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» перебачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно з частиною 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Судом установлено, що відповідач також має малолітнього сина ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , у іншому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 16 червня 2022 року серії НОМЕР_3 .

Зазначені обставини у силу положень статті 182 СК України повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів.

Оцінивши докази в сукупності, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, рівного обов`язку батьків брати участь в матеріальному утриманні дітей, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , проте розмір аліментів суд вважає на необхідне встановити у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років (частина 2 вказаної статті).

Ухилення від сплати аліментів полягає у винних навмисних діях (бездіяльності) відповідача. Тому позивач має надати суду докази того, що, вчиняючи тим чи іншим способом, відповідач свідомо прагнув ухилитися від виконання обов`язку по утриманню.

Водночас підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час, а саме за період з 8 жовтня 2015 року, суд не вбачає, оскільки позивачем не надано належних доказів, що нею вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача за цей період, але вона не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів.

Разом з тим відповідачем надано докази перерахування ним ОСОБА_1 щомісячно коштів у розмірі 3000,00 грн на утримання їхньої доньки.

Вказані обставини підтверджуються змістом позовної заяви, у якій позивач визнає сплату матеріальної допомоги відповідачем, проте вважає таку суму недостатньою для утримання дитини.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки позивач відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимог позивача у частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частин 1-3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Частиною 5 статті 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначив, що при застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.

Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи.

За результатами розгляду питання про розподіл судових витрат та дослідження поданих на їх підтвердження доказів, суд враховує, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» заява № 58442/00, зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані представником позивача документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат, пов`язаних із розглядом справи, взявши до уваги заперечення представника відповідача щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн не є цілком співмірним із складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Таким чином, з врахуванням виконаної адвокатом роботи, враховуючи категорію справи, обсяги виконаної роботи, а також беручи до уваги принципи пропорційності, співмірності та розумності судових витрат, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями 180, 182, 183, 191 СК України, статтями 76-81, 263-268, 273, 354 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) щомісяця до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 серпня 2024 року, і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах сплати суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_5 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 )

Суддя Олена ДУДАР