Справа № 489/197/24
Провадження № 2/489/736/24
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікодім-Сервіс», третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космонавтів-132 В» про визнання права власності на кімнату у гуртожитку за набувальною давністю

встановив.

В січні 2024 року позивачі звернулися до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання за ними права власності за набувальною давністю на кімнату АДРЕСА_1 площею 11,9 кв.м. Мотивуючи свої вимоги тим, що з 05.03.1990 вони проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Вселились у дану кімнату на підставі ордеру, як працівник підприємства, який на даний час не зберігся. Будинок АДРЕСА_3 , який належав ТОВ «Нікодім-Сервіс». В подальшому 14.02.2008 вказаний гуртожиток було передано ТОВ «Добробут - ТСТ». Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2009 по справі № 17/700/2008 за ТОВ «Добробут-ТСТ» визнано право власності на будівлю вказаного гуртожитку. Загальними зборами учасників ТОВ «Добробут ТСТ» від 02.04.2011 прийнято рішення про реєстрацію ОСББ «Космонавтів-132 В» та передачу на баланс останнього будівлі гуртожитку. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.10.2011 у справі № 5016/2346/2011 визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Нікодім Сервіс». На підставі даного рішення реєстрацію ТОВ «Добробут-ТСТ» скасовано. В той же час, згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час 7 334/10 000 часток будівлі по АДРЕСА_3 (в тому числі кімната № НОМЕР_1 , яку займають позивачі) зареєстровано на праві власності за ТОВ «Добробут-ТСТ»; інші частки різним фізичним особам. Тобто на теперішній час склалась ситуація, коли 7 334/10 0000 частки будівлі гуртожитку, включаючи спірну кімнату, нікому не належить. Вони проживають в будівлі по АДРЕСА_3 більше 30 років після припинення власника, володіючи кімнатою № 30 відкрито, добросовісно та безперервно. Утримують кімнату в належному технічному стані. Оплачують комунальні витрати. Ніхто інший не претендує на дане житло.

Від представника Миколаївської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого він просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Свої заперечення проти позову обґрунтовує тим, що давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про визнання права власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Крім того зазначав, що спірне майно не відноситься до комунальної власності Миколаївської міської територіальної громади.

Від представника третьої особи надійшли пояснення, відповідно до яких, зазначає, що ТОВ «Нікодім-Сервіс» та ТОВ «Добробут-ТСТ» з дня створення ОСББ «Космонавтів-132 В» з 09.06.2011 не приймають участі в утриманні будинком та прибудинкової території. Будь-які ремонтні роботи у будинку проводяться виключно мешканцями будинку за їх власний кошт. З 05.03.1990 позивачі володіють кімнатою № НОМЕР_1 відкрито, безперервно, утримують відповідно до санітарних норм. Своєчасно сплачують кошти за комунальні послуги і проведення ремонтних робіт. не заперечує проти задоволення позову.

Ухвалою суду від 18.01.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 13.03.2024, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14.05.2024, залучено співвідповідача у справі та відкладено розгляд справи.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 1986, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 .

Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади від 12.10.2023, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 з 05.03.1990. у зв`язку з проживанням у вказаній квартирі більше 30 років, позивачі вважають що набули право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Норми права та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Ознаки володіння, які є необхідними для набуття права власності на майно за набувальною давністю, визначені у статті 344 ЦК України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18) наведено такі висновки щодо застосування норм права.

Зазначені висновки узгоджуються з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном, звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» філія Миколаївського обласного управління від 12.06.2020 за вих. № 1439/0187, ОСОБА_1 не значиться у списку на отримання житлових чеків за адресою: АДРЕСА_4 , житлові чеки не отримувала.

Відповідно до довідки АТ «Державний ощадний банк України» філія Миколаївського обласного управління від 12.06.2020 за вих. № 1440/0187, ОСОБА_2 не значиться у списку на отримання житлових чеків за адресою: АДРЕСА_4 , житлові чеки не отримував.

Згідно копії довідки голови ОСББ «Космонавтів 132 В» від 29.11.2021 за вих. № 70, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 05.03.1990 по теперішній час.

На підтвердження зазначеного суду надано копію виписки з Ф-А.

Як вбачається з Актів про проживання від 15.02.2022, підписаних сусідами позивачів, завіреної головою ОСББ «Космонавтів, 132 В», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживають у кімнаті АДРЕСА_1 , починаючи з 05.03.1990 по теперішній час.

Будинок АДРЕСА_3 є гуртожитком, який належав ТОВ «Нікодім-Сервіс». В подальшому 14.02.2008 вказаний гуртожиток було передано ТОВ «Добробут - ТСТ».

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 12.02.2009 по справі № 17/700/2008 за ТОВ «Добробут-ТСТ» визнано право власності на будівлю гуртожитку з підвалом літ. А-5 по АДРЕСА_3 , в якій загальна площа збільшена на 631,2 м2, основна (житлова) площа збільшена на 222,8 м2 в порівнянні з актом прийомки за рахунок не врахованої раніше площі підвалу та сходинкових клітин. Таким чином: загальна площа -2948,10 м2, основна площа - 527,0 м2, житлова площа - 1082,10 м2.будівлю вказаного гуртожитку (а.с.67-68).

Загальними зборами учасників ТОВ «Добробут ТСТ» від 02.04.2011 прийнято рішення про реєстрацію ОСББ «Космонавтів-132 В» та передачу на баланс останнього будівлі гуртожитку.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 20.10.2011 у справі № 5016/2346/2011 визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Нікодім Сервіс». На підставі даного рішення реєстрацію ТОВ «Добробут-ТСТ» скасовано (а.с.67-73).

Проте згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на даний час 7 334/10 000 часток будівлі по АДРЕСА_3 (в тому числі кімната № НОМЕР_3 , яку займає позивач) зареєстровано на праві власності за ТОВ «Добробут-ТСТ»; інші частки різним фізичним особам.

Згідно витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб державну реєстрацію ТОВ «Добробут-ТСТ» скасовано.

Тобто на теперішній час склалась ситуація, коли 7 334/10 0000 частки будівлі гуртожитку, включаючи спірну кімнату, зареєстровано за Товариством, реєстрацію якого скасовано.

Відповідно до довідки КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 15.06.2011 за вих. № 1751, надана ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про те, що за обліком бюро технічної інвентаризації в м. Миколаєві будинку (домоволодіння), що належить за правом власності за ними не зареєстровано.

Згідно листа відділу обліку та розподілу житла Миколаївської міської ради від 29.01.2024 № 1, адресованого директору юридичного департаменту ММР за наявною у відділу інформацією гуртожиток за адресою: АДРЕСА_3 не відноситься до комунальної власності Миколаївської міської територіальної громади. Відділ не може надати інформацію про можливий розподіл кімнати № 33 в цьому гуртожитку та копії відповідних документів, які можуть бути залучені для захисту прав Миколаївської міської ради в суді.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що вони проживають у будівлі по АДРЕСА_3 більше 30 років після припинення власника, володіючи кімнатою № НОМЕР_1 відкрито, добросовісно та безперервно. Утримують кімнату в належному технічному стані. Оплачують комунальні послуги.

У судовому засідання голова ОСББ «Космонавтів-132В» ОСОБА_3 підтвердила факт проживання позивачів у спірній кімнаті більше ніж 20 років, сплати ними за комунальні послуги. Також зазначила, що коли було створено ТОВ «Добробут-ТСТ», деяким мешканцям були надані договори дарування, які були підтверджені у судовому порядку. Проте, такі договори видавали не всім мешканцям. Хто на даний момент є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_3 їй невідомо, вона лише виконує обов`язки голови ОСББ, яке було створено на підставі загальних зборів учасників ТОВ «Добробут-ТСТ».

Таким чином, на час подання позову та розгляду справи титульні власники 7 334/10 0000 частини житлового будинку АДРЕСА_3 фактично та юридично відсутні.

Добросовісність як обов`язкова необхідна умова набуття позивачами майна за набувальною давністю підтверджується установленими судами обставинами справи.

Безтитульне володіння частиною спірного нерухомого майна позивачами підтверджується фактичним володінням ними кімнатою АДРЕСА_1 та відсутністю у них як володільців цього нерухомого майна певного юридичного титулу щодо нього.

Відкритість та безперервність як обов`язкові необхідні умови набуття позивачами майна за набувальною давністю також підтверджені установленими судом обставинами справи.

Обмежень щодо об`єкта володіння, який має бути законним, матеріали справи не містять.

Зазначене у сукупності свідчить про те, що позивачами дотримано умови набуття права власності на чужі речі за набувальною давністю згідно зі статтею 344 ЦК України: законний об`єкт володіння (вселення як працівники підприємства), добросовісність володіння (більше 30 років), відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, на підтвердження чого позивачами надані належні та допустимі докази. Представником відповідача по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, ніхто не претендує на нерухоме майно, тому суд не вбачає спірних питань про право власності на кімнату АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 13 ЦПК України не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікодім-Сервіс», третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космонавтів-132 В» про визнання права власності на кімнату у гуртожитку за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право спільної сумісної власності за набувальною давністю на кімнату АДРЕСА_1 .

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідачі:

Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нікодім-Сервіс», юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 132 В.

Третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Космонавтів-132 В», юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 132 В.

Повний текст судового рішення складено «15» жовтня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева