Справа № 279/4252/24
Провадження № 2/279/1597/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Шульга А.А., за участю представника позивача ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу №279/4252/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом, у вигляді: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0,66 га, що розташована за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Бехівська сільська рада, кадастровий номер :05:000:0221 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельної ділянки площею 3,08 га, що розташована за адресою: Житомирська область, Коростенський район, Бехівська сільська рада, кадастровий номер :05:000:0352 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 03.06.2014 року спадкодавцем було складено заповіт, за яким усе майно, окрім житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , заповів їй - ОСОБА_2 . Звернувшись до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав вона отримала відмову, так як нею був пропущений встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, вважає, що необхідності у продовженні строку для подання заяви про прийняття спадщини немає підстав, так як вона постійно проживала з батьком на час відкриття спадщина в АДРЕСА_1 . А тому, просить встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем з 2016 року по 01 липня 2022 року та визнати за нею право власності на спадкове майно у вигляді житлового будинку та земельних ділянок.

Представник позивача та позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач про день та час розгляду справи повідомлена належним чином в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не відомі, клопотань, заперечень, заяв не надала.

Представник третьої особи про день та час розгляду справи повідомлений належним чином в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, клопотань, заперечень, заяв не надав.

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судовому засіданні надали суду пояснення з яких вбвчається, що позивачка ОСОБА_2 , з 2016 року постійно проживала з батьком ОСОБА_4 на час відкриття спадщина в АДРЕСА_1 .

Частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків та проаналізувавши їх в сукупності з письмовими матеріалами справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Вороневе Коростенського району Житомирської області помер батько позивача, ОСОБА_4 , що стверджується копією актового запису про смерть серії НОМЕР_1 .

За життя, 03.06.2014 року, ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого зробив таке розпорядження: належний йому житловий будинок з надвірними будівляи, що розташований в АДРЕСА_2 заповідав ОСОБА_8 , а все своє інше майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, та все те, що йому буде належати і на що він за законом матиме право заповідав своїй дочці, ОСОБА_2 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 відрилась спадщина за заповітом, яка складається з: житловий будинок з надвірними будівляи, що розташований в АДРЕСА_2 ; житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.10.2007 року; земельної ділянки загальною площею 3,74 га., яка складається з земельної ділянки площею площею 0,66 га, кадастровий номер :05:000:0221 та земельної ділянки площею 3,08 га., кадастровий номер :05:000:0352, яка розташована на території Бехівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №056918 від 19.10.2004 року.

Загальні положення про спадкування визначені главою 84 ЦК України.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1,2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно акту обстеження фактичного проживання від 28.08.2023 року, складеного старостою Коростенської міської ради в присутності свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , з 2016 року ОСОБА_2 проживала постійно без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 разом із своїм батьком ОСОБА_4 , здійснювала догляд за батьками до дня їх смерті, вели спільне господарство та поховала за власний рахунок.

Після смерті ОСОБА_4 Вишгородською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за №3 за заявою онуки спадкодавця, ОСОБА_3 .

Маючи намір оформити спадщину, заявниця звернулася до Вишгородської державної нотаріальної контори, державний нотаріус Дударєвої І., у своєму листі № 1012/01-16 від 21.08.2023 року повідомила ОСОБА_2 про те, що нею пропущено строк для прийняття спадщини, а також вказала, що спадкоємець, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців з дня смерті спадкодавця.

Як вказала позивач на час смерті матері ОСОБА_4 вона постійно проживала разом з ним за однією адресою та здійснювала за ним догляд, тому вважала себе такою, що спадщину прийняла. На даний час вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки вони з батьком були зареєстровані за різними адресами.

Таким чином, факт постійного проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів, а також узгоджується з поясненнями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ..

За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, суд вважає за необхідне дану вимоги щодо встановлення факту проживання із спадкодавцем задоволити, оскільки вимога законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, поясненнями свідків, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Враховуючи, що право батька позивача ОСОБА_4 на житловий будинок та земельну ділянку підтверджене належним правовстановлюючим документами (свідоцтво про право власності, державний акт), судом встановлено, що позивач проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини, фактично прийняла спадщину після смерті батька, а врахувуючи всі обставини встановлені судом під час розгляду справи, відповідач не набула право наспадкування за законом, в позасудовому порядку позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на спадщину, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно вимоги про стягнення судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" та подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Позивач звернулась до суду з позовом який має майновий та немайновий зхарактер, а тому мала сплатити судовий збір в розмірі 1211,20 грн. за спір майнового характеру та 605,60 грн. за спір немайнового характеру, а всього 1816,80 грн. Тобто позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в більшому розмірі, а саме переплачено 605,60 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816,80 грн. підлягають стягненню з відповідача, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а решта понесених судових витрат повертається, як зайво сплачені.

Керуючись ст. ст. ст.141, 263-265, 315 ЦПК України, ст.1216,1217, 1218, 1223, 1268 1273 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2016 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.10.2007 року; земельну ділянку загальною площею 3,74 га., яка складається з земельної ділянки площею площею 0,66 га, кадастровий номер :05:000:0221 та земельної ділянки площею 3,08 га., кадастровий номер :05:000:0352, яка розташована на території Бехівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №056918 від 19.10.2004 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1816 (одна тисяча вісімсот шістнадцять) гривень 80 копійок понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Повернути ОСОБА_2 зайво сплачений судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Повний текст рішення виготовлено не пізніше ніж через десять днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин цього рішення 29.10.2024.

Сторони:

Позивач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа - Вишгородська державна нотаріальна контора, місце знаходження: 07301, Київська область, м.Вишгород, вул. Шевченка, 1.

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом