ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7173/24 Справа № 213/1448/24 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи

заявник: ОСОБА_1

заінтересовані особи: Широківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Співак Вікторія Анатоліївна на ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 23 травня 2024 року Дніпропетровської області, постановлену суддею Мазуренком В.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У березні 2024 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту батьківства. В заяві вказано, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем, та зник безвісти під час штурмових дій по заняттю рубежу поблизу нп Курдюмівка внаслідок бойового зіткнення зі збройними силами російської федерації. Зазначено, що ОСОБА_2 був батьком неповнолітнього ОСОБА_3 . Вказано, що встановлення факту необхідно для реалізації особистих немайнових прав неповнолітнього.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 23 травня 2024 року заява представника заявника - Співак Вікторії Анатоліївни , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Широківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишена без розгляду.

ОСОБА_1 через свого представника Співак В.А. оскаржила ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 23 травня 2024 року в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі адвокат Співак В.А., посилаючись на незаконність ухвали суду, яка постановлена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, скаржник зазначає, що Міністерство оборони України пропустило строк подачі відзиву на заяву, клопотання про поновлення строку суду не надано, тому суд першої інстанції повинен був повернути такий відзив особі, яка його подала, що не було зроблено судом. Натомість суд прийняв відзив та розглянув його.

Вказує, що оскаржувана ухвала про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду належним чином не вмотивована, повністю складається з цитат ЦПК України і лише в останньому абзаці мотивувальної частини судового рішення вказано, що підставою залишення заяви без розгляду є те, що Міністерство оборони України у своїх запереченнях, заперечує проти заявлених вимог, тому судом встановлено, що наявний спір про право. Зазначає, що в ухвалі не зазначено, в чому саме суд вбачає спір про право.

Представник заявниці вказує, що встановлення юридичного факту - батьківства ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_3 , не несе юридичного наслідку щодо вирішення їхніх прав та обов`язків, оскільки його встановлення буде лише підтвердженням біологічного походження сина від батька.

Скаржник вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що між заявницею та заінтересованими особами наявний спір про право, при цьому в ухвалі не вказано, про яке саме право йдеться мова.

В додаткових поясненнях Міністерство оборони України, просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін, оскільки судове рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права.

12.07.2024 на електронну адресу Дніпровського апеляційного суду від Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпрпетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надійшло повідомлення, що відповідно до Наказу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) «Про надання повноважень щодо коригування, внесення змін в Державному реєстріі актів цивільного стану громадян до актових записів, складених Широківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) з 28.06.2024 повноваження Широківського ВДРАЦС передано до Центрально-Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпрпетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). В листі заінтересована особа просить провести апеляційний розгляд справи, призначений на 31 липня 2024 року на 11:30 годин без участі їх представника.

16.07.2024 через підсистему «Електронний суд» від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області надійшло клопотання про проведення апеляційного розгляду справи, за відсутності представника Фонду.

29.07.2024 через підсистему «Електронний суд» від Міністерства оборони України» надійшла заява про розгляд справи, призначений на 31 липня 2024 року провести за відсутності представника заінтересованої особи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року, без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника заявниці Співак В.А. , яка підтримала доводи і вимоги апеляційної скарги, з викладених у ній підстав, просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу для продовження розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду виходив з того, що заінтересована особа Міністерство оборони України заперечує проти задоволення заявлених вимог, тобто наявний спір про право, який не може бути розглянутий в порядку окремого провадження.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції та не погоджується з доводами представника заявниці Співак В.А. , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

арактерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. При цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися питання про факт, але не спір про цивільне право.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про цивільне право. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спором є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Спір про право характеризує такий стан правовідносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких є неможливим без судового втручання, а одним з критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження судова практика визначає саму можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб.

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку передбачений у ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утримання; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного чи природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтереси інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

При зверненні із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог ст.318 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

У поданій заяві заявниця зазначає, що встановлення факту батьківства ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_3 необхідно для реалізації особистих немайнових прав останнього, відновлення справедливості та з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, вважає, що заява підлягає задоволенню. Окрім того в заяві зазначено, що ОСОБА_2 не одружений, інших дітей, окрім ОСОБА_3 не має.При цьому, мета встановлення юридичного факту батьківства у заяві не конкретизована (отримання спадщини, отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника).

Матеріалами справи встановлено, а саме листом Широківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 11.04.2024 за №159/31.15-28, адресованим суду першої інстанції щодо заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, що згідно відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, громадянин ОСОБА_2 має двох повнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які були зареєстровані в Інгулецькому відділі реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.21).

Окрім того Міністерство оборони України у додаткових пояснення на заяву ОСОБА_1 , які по суті є відзивом на заяву, заперечувало проти задоволення заяви, посилаючись на те, що встановлення батьківства ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, а також на права та обов`язки Міноборони, як органу, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки за наслідками задоволення заяви у даній справі у заявниці виникнуть підстави для звернення за виплатою одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, що свідчить про наявність спору про право.

Як роз`яснено у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Отже, сукупність наведених вище обставин, свідчить про можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. За наявності спору про право встановлення юридичного факт повинно вирішуватися не в порядку окремого провадження, а в позовному провадженні.

Відповідно положень ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Таким чином, суд першої інстанції під час розгляду справи встановивши наявність спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження на законних підставах залишив заяву ОСОБА_1 без розгляду.

За змістом положень ч.2 ст.376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Доводи представника заявниці про те, що Міністерство оборони України відзив на заяву подав з пропуском встановленого в ухвалі про відкриття провадження строку і суд повинен був повернути цей відзив, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на те, що матеріали справи не містять відомостей про дату отримання заінтересованою особою ухвали про відкриття провадження по справі (наявні довідки про доставку електронного документу - ухвали про відкриття провадження - представнику заявниці Співак В.А. та Широківському відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) - 10.04.2024, а.с.18 та 19 - зворот), тому перевірити додержання строку не є можливим, окрім того, представник Співак В.А. , отримавши відзив Міноборони скористалася можливістю та подала відповідь на відзив, в якому зазначила про пропуск процесуального строку.

Колегія суддів вважає, що поданий з пропуском строку відзив на заяву, який був урахований судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення не призвів до неправильного вирішення справи.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною і належним чином обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Співак Вікторія Анатоліївна залишити без задоволення.

Ухвалу Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 02 серпня 2024 року

Головуючий:

Судді: