Дата документу 28.10.2024
Справа № 501/5000/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Москвітіної І.О.

заінтересовані особи:

1 Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк»,

2 приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович,

предмет та підстави скарги: про визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 29.08.2024 за виконавчим провадженням №75928939,

постановив ухвалу про наступне та

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 адвокат Москвітіна І.О. звернулась до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г.В., згідно якого просить суд визнати неправомірними та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 29.08.2024 за виконавчим провадженням №75928939.

Скарга мотивована тим, що 03.06.2024 Іллічівським міським судом Одеської області видано виконавчий лист №501/6000/15 на виконання постанови Одеського апеляційного суду по справі №501/500/15-ц від 11.04.2024.

За цим виконавчим листом приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. 29.08.2024 відкрито виконавче провадження №75928939.

Заявник вважає, що зміст постанов виконавця, винесені у даному виконавчому провадженні не відповідають змісту постанови Одеського апеляційного суду від 11.04.2023 та змісту виконавчого листа, не зазначено, як це викладеного в рішенні апеляційного суду еквівалент боргу в гривні.

У оскаржуваних постановах приватного виконавця про арешт коштів боржника ОСОБА_2 від 29.08.2024 міститься вказівка на звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно боржника, заробітну плату, пенсію, доходи, тощо у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 2 162 709,74 грн.

Заявник стверджує в скарзі, що зміст оскаржуваних постанов не відповідають змісту постанови Одеського апеляційного суду по справі №501/500/15-ц від 11.04.2024, в якій зазначено про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 47 655,07 доларів США, що курсом НБУ станом на 31 серпня 2015 року еквівалентно 1 009 593,60 грн.

Заявник вважає, що в постанові приватного виконавця має бути зазначена сума боргу в гривні 1 009 593,60 грн., саме так як викладено в рішенні Одеського апеляційного суду по справі №501/500/15-ц від 11.04.2024.

На підставі викладеного, заявник звернувся до суду з відповідною скаргою.

Представник Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 02.10.2024 надав до суду письмові пояснення на заяву, просить суд відмовити в задоволенні скарги (а.с.38-39), посилаючись на те, що приватний виконавець діяв у відповідності до вимог закону.

Представник приватного виконавця виконавчого округу Одеської області 02.10.2024 надав до суду письмові пояснення (а.с.56-57), просить суд відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на те, що відповідно до ч.ч.3, 5 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті державний виконавець стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу.

У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими ч.1 і. ч.2 цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Учасники судового розгляду в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.49, 51, 67)

За наведених обставин неявка сторін по справі не перешкоджає розгляду скарги згідно ч.2 ст.450 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.06.2024 Іллічівським міським судом Одеської області видано виконавчий лист №501/6000/15 на виконання постанови Одеського апеляційного суду по справі №501/500/15-ц від 11.04.2024.

За цим виконавчим листом приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Г.В. 29.08.2024 відкрито виконавче провадження №75928939 (а.с.14-15).

У оскаржуваних постановах приватного виконавця про арешт коштів боржника ОСОБА_2 від 29.08.2024 міститься вказівка на звернення стягнення на все рухоме та нерухоме майно боржника, заробітну плату, пенсію, доходи, тощо у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 2 162 709,74 грн. (а.с.8-9, 10-11, 12-13).

Згідно ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог ст.192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст.524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання визначено у ст.533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

При цьому, особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у ст.49 Закону України «Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до ч.ч.3, 5 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті державний виконавець стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими ч.1 і. ч.2 цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Витрати у зв`язку з валюто обмінними фінансовими операціями та інші витрати, пов`язані з перерахуванням коштів, покладаються на боржника.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №320/5115/17 (провадження №14-133цс20) зазначено, що: «особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження». Відповідно до частини третьої вказаної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця. Саме таким чином необхідно діяти у випадку примусового виконання грошового зобов`язання, визначеного в іноземній валюті, про що зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18). З наведених підстав вказівка в резолютивній частині рішення суду першої інстанції про стягнення відповідних сум з конвертацією цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу є помилковою, тому з резолютивної частини рішення суду першої інстанції слід виключити слова «з конвертацією цієї суми у національну валюту на день здійснення платежу» у всіх випадках їх застосування)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №761/12665/14-ц (провадження №14-134цс18) вказано, що «правовий режим іноземної валюти на території України, хоча і пов`язується з певними обмеженнями в її використанні як платіжного засобу, тим не менше, не виключає здійснення платежів в іноземній валюті. Із матеріалів справи убачається, що, ухвалюючи рішення у справі, Шевченківський районний суд визначив суму боргу в іноземній валюті з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення. Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням. Велика Палата Верховного Суду погоджується з висновком колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду про необхідність відступити від правової позиції Верховного Суду України щодо застосування пункту 8 частини першої статті 49 Закону №606-XIV у подібних правовідносинах, викладеного в постанові від 13 вересня 2017 року у справі №6-1445цс17».

Отже, зважаючи на те, що судом ухвалено рішення про стягнення боргу в іноземній валюті, стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, або її еквівалент у гривні на дату здійснення платежу, а сплата боргу у розмірі гривневого еквіваленту, визначеного станом на грудень 2015 року, не може вважатись належним виконанням.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що дії приватного виконавця в цьому випадку є правомірними.

Керуючись ст.ст.18, 39, 49 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.12, 13, 18, 76-82, 89, 223, 247, 258-261, 352, 354, 431, 447-451 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

У скарзі представника ОСОБА_1 адвоката Москвітіної І.О. (заінтересовані особи: Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович) про визнання неправомірними та скасування постанов приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича від 29.08.2024 за виконавчим провадженням №75928939 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом 15 днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко