Справа № 444/2359/24
Провадження № 2/444/983/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

14 листопада 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Жовківська державна нотаріальна контора Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів), про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом. В позові посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , який заповіту не залишав. Після його смерті залишилося наступне майно 1/7 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Спадщину після смерті ОСОБА_7 прийняв його син ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки КП ЛОР "БТІ та ЕО" від 05.02.2020 року, реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилася.

Із виписки з погосподарської книги №176 в ід 04.02.2020 в с.Зарудці особовий рахунок № НОМЕР_1 встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності за колгоспним двором головою якого був ОСОБА_7 . Іншими членами двору були ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , які є співвласниками даного будинковолодіння по 1/7 частині кожен.

Рішенням Жовківського районного суду у цивільній справі 444/3472/20 визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/7 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з яких: 1/7 частини в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та 1/7 частини, як члена майна бувшого колгоспного двору. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору. Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору. В задоволенні решти позовних вимог, а саме у визнанні за ОСОБА_2 права власності на 1/7 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовлено.

Позивач зазначає, що після смерті батька ОСОБА_7 він частково спадщину прийняв, що стверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом. Коли він звернувся до нотаріальної контори, то нотаріус видала йому постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки у його батька було відсутнє належним чином зареєстроване право власності на згадане вище будинковолодіння.

У зв`язку із зазначеним вище, позивач звернувся до суду, та просить визнати за ним право власності на 1/7 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 62,6 кв.м, житлова 40,9 кв.м, допоміжні приміщення 21,7 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 17.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі на 24.07.2024 року.

24.07.2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 07.10.2024 року .Одночасно з метою своєчасного розгляду справи, повноти дослідження обставин, витребувано у Львівському державному нотаріальному архіві (м.Львів, вул.Здоров`я,9а) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.10.2024 року ухвалою суду повторно витребувано у Львівському державному нотаріальному архіві (м.Львів, вул.Здоров`я,9а) належним чином завірену (прошиті та пронумеровані всі аркуші, скріплені гербовою печаткою) копію спадкової справи, яка заведена після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , розгляд справи відкладено до 14.11.2024 року.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак подав на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Щодо ухвалення заочного рішення в справі не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнають та просять розгляд справи проводити у їх відсутності. Щодо ухвалення рішення в справі у їх відсутності не заперечують.

Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

А тому, судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності учасників справи та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 1 (арк. спр. 4).

Із копії свідоцтва про народження встановлено, що батьком позивача є ОСОБА_7 , матір`ю - ОСОБА_8 (арк. спр. 5).

Стаття 82 ЦПК України визначає підстави звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області у цивільній справі 444/3472/20 визнано за ОСОБА_2 право власності на 2/7 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з яких: 1/7 частини в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та 1/7 частини, як члена майна бувшого колгоспного двору.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/7 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 як члена майна бувшого колгоспного двору.

В задоволенні решти позовних вимог, а саме у визнанні за ОСОБА_2 права власності на 1/7 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовлено.

Рішення суду набрало законної сили 20.09.2022 року (арк.спр.17-18).

Відповідно до Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме маййно про реєстрацію права власності встановлено, що 1/7 спільної часткової власності в житловому будинку в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 (арк.спр.20), 1/7 спільної часткової власності в житловому будинку в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 (арк.спр.21), 2/7 спільної часткової власності в житловому будинку в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 (арк.спр.22), 1/7 спільної часткової власності в житловому будинку в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_6 (арк.спр.23), 1/7 спільної часткової власності в житловому будинку в АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_4 (арк.спр.24).

Після смерті батька позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовківської державної нотаріальної контори, де на підставі його заяви від 23.12.1996 року про прийняття спадщини, було відкрито спадкову справу № 445/1996, та видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 23.12.1996 року, а саме на грошовий вклад (спадкова справа №445/1996).

Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачу ОСОБА_1 , було відмовлено з причини неподання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації, що встановлено із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 589/01-16 від 30.04.2024 року (арк. спр.9).

З довідки виданої Зашківською сільською радою Жовківського району Львівської області за № 984 від 03.09.2020 року (арк.спр. 8) встановлено, що заповіт від імені ОСОБА_7 Зашківською сільською радою не посвідчувався.

Однак, реєстрація права власності будинку АДРЕСА_1 станом на 29 грудня 2012 року не проводилась, свідоцтво про право власності не видавалося, що засвідчується довідкою виданою Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське МБТІ» за № 2/1031 від 04.02.2020 року (арк. спр. 10).

Судом із матеріалів справи, окрім позивача ОСОБА_1 , не встановлено інших спадкоємців за законом, які маютьправо на обов`язкову частку після смерті ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного встановлено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1218 цього Кодексу передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частиною 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з статтею 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 після смерті батька ОСОБА_7 звернувся із заявою до Жовківської нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 445/1996, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , йому було відмовлено з підстави ненадання заявником необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, яке підлягає реєстрації.

Отже, з вищенаведеного випливає, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак свідоцтва про право на спадщину за законом отримати не може, оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку, що стало причиною звернення позивача до суду.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_1 за час свого життя не оформив правовстановлюючих документів на 1/7 будинок АДРЕСА_1 , тому на даний час позивач як спадкоємець за законом звернувся з даним позовом до суду.

Згідно з ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Так, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або законність набуття такого права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Суд також враховує те, що відповідачі не заперечують проти визнання за позивачем права на власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Ураховуючи наведене, оскільки відповідачі не заперечують проти задоволення позову, суд, належним чином оцінивши зібрані у справі докази та встановивши дійсні обставини справи дійшов висновку, що позов належить задовольнити.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, ст. 206, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 392, 1216, 1218, 1265, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/7 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , загальна площа якого становить 62,6 кв.м, житлова 40,9 кв.м, допоміжні приміщення 21,7 кв.м., з такою ж частиною господарських будівель в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 25.11.2024 року.

Суддя: Олещук М. М.