ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5792/24 Справа № 210/2475/23 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 210/2475/23 за позовом Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд»,

на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року,

встановив:

11 травня 2023 року до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов позов Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 25 212,58 грн, яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту - 12 204,00 грн; простроченої заборгованості по відсоткам кредиту - 5 123,15 грн, простроченої заборгованості за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 7 593,67 грн та пені - 291,76 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКБ «Конкорд» заборгованість за кредитним договором № 178333-МПК від 05 липня 2018 року в розмірі 12 204 грн, яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «АКБ «Конкорд» судовий збір в розмірі 2 684 грн.

Від АТ «АКБ «Конкорд» надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що підписанням Заяви про надання кредиту (кредитний договір № 178333-МПК), Заяви про обслуговування платіжної картки від 07 липня 2018 року, відповідач прийняв пропозицію Банку укласти Публічний договір комплексного банківського обслуговування.

У відповідності до п. 6.12 Умов надання Кредиту у вигляді Овердрафту/Кредитної лінії, які є додатком до Договору, сума основного зобов`язання була винесена на рахунок простроченої заборгованості. А на суму простроченої заборгованості нараховуються проценти, плата за супроводження простроченої заборгованості та санкції за порушення строків погашення заборгованості.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

19 липня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року №3831-IX. (далі по тексту Закон № 3831-IX).

Відповідно п. 2 розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 3831-IX установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 3831-IX) визначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга у даній справі подана до набрання чинності Законом № 3831-IX.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ «АКБ «Конкорд» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Таким вимогам закону судове рішення відповідає в повній мірі.

Завданням цивільного судочинства є, зокрема, справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 05 липня 2018 року між АТ «АКБ «Конкорд» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, шляхом надання підписаної позичальником заяви про приєднання до публічного договору комплексного обслуговування клієнтів - фізичних осіб в АТ «АКБ «Конкорд» № 178333-МПК та акцептованої банком про надання кредитних коштів шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів на картковий рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 12 204 грн строком на 24 місяці з 05 липня 2018 року по 04 липня 2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 45 % річних.

В розділі 14 заяви про надання кредиту/кредитний договір зазначено, що підписанням цієї заяви, відповідач підтвердила, що вона розуміє та погоджується, зокрема, з тим, що за умови підписання цієї заяви про надання кредиту нею, підписання та скріплення печаткою зі сторони банку та надання кредиту, що разом вважається акцептом банку, ця заява разом з графіком платежів/розрахунком сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, публічним договором та Тарифами Банку складають кредитний договір (а.с.29).

Заява про надання кредиту/кредитний договір № 178333-МПК від 05 липня 2018 року, яка підписана ОСОБА_1 , не містить умов щодо зобов`язань позичальника по сплаті процентів, заборгованості за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, санкцій за порушення зобов`язань за кредитним договором, порядок та строки таких нарахувань.

Крім того, 05 липня 2018 року ОСОБА_1 подав заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки/договір платіжної картки № 92.04.002120 (а.с. 31-) та отримав на підставі вказаної заяви платіжну картку № НОМЕР_2 .

В паспорті споживчого кредиту, підписаного відповідачем, зазначено процентну ставку 45 % річних, тип процентної ставки фіксована, пеня, штрафи нараховуються у розмірі 7,6%+10 грн. на місяць від щоденних залишків простроченої заборгованості по кредиту, тощо. При цьому, розмір плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості не зазначено (а.с. 33-34).

До позовної заяви позивачем було долучено роздруківку Публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АКБ «Конкорд» разом з Тарифним пакетом на випуск та обслуговування банківських платіжних карток АТ «КБ «АКБ «Конкорд» «Кредитка «GOLDEN DREAM», які не містять підпису відповідача (а.с.6-19).

На підтвердження наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед банком, позивачем надано розрахунок заборгованості та виписку/особовий рахунок за даним кредитним договором, з яких вбачається, що станом на 19 березня 2023 року заборгованість відповідача становить 25 212,58 грн, з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 12 204 грн; прострочена заборгованвсть по відсоткам кредиту - 5 123,15 грн, прострочена заборгованість за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 7 593,67 грн та пеня - 291,76 грн (а.с. 63-72).

Також судом встановлено, що тарифи обслуговування банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд» не містять підпису позичальника про ознайомлення з ним при укладенні договору, а доказів того, що редакція Тарифів в подальшому змінювалась, матеріали справи не містять.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи обслуговування елітних банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд», відсутність у заяві про надання кредиту/кредитний договір № 178333-МПК від 05 липня 2018 року домовленості сторін про плату за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкції за порушення строків погашення заборгованості, надані банком Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «АКБ «Конкорд» та Тарифи обслуговування елітних банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин.

Надані позивачем Тарифи обслуговування елітних банківських платіжних карток АТ «АКБ «Конкорд», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Виходячи з викладених обставин позивачем не доведено, що при підписанні заяви від 07 травня 2018 року між сторонами було досягнуто згоди про плату за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкції за порушення строків погашення заборгованості.

Встановивши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з боржника суми заборгованості в розмірі фактично використаних ним коштів з кредитного ліміту, тобто суми в розмірі 12 204 гривень, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з наступного.

Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 1, 2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Кредитний договір № № 178333-МПК від 05 липня 2018 року, укладений між АТ «АКБ «Конкорд» та ОСОБА_1 , є споживчим кредитом, тому на нього розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»(тут і надалі в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

За змістом частин 1, 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача (частина 8 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Із заяви про надання кредиту/кредитний договір № 178333-МПК від 05 липня 2018 року, яка була підписана відповідачем, вбачається, що вона не містить умови щодо зобов`язань позичальника по сплаті відсотків, платежів за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, санкцій за порушення зобов`язань за кредитним договором, порядок та строки таких нарахувань.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути складові його повної вартості, зокрема прострочену заборгованість по відсоткам кредиту - 5 123,15 грн, прострочену заборгованість за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 7 593,67 грн та пеню - 291,76 грн, посилався на публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «АКБ «Конкорд», як невід`ємну частину укладеного між банком та відповідачем договору.

Як вбачається з наданого позивачем до позовної заяви публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «АКБ «Конкорд», даний документ не містить підпису відповідача та доказів того, що саме така редакція договору та тарифів діяла на момент укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору № 178333-МПК від 05 липня 2018 року та матеріали справи не містять інформації, що в подальшому їх умови не змінювались.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме надану редакцію публічного договору розумів відповідач, ознайомився і погодився з нею, підписуючи заяву про надання кредиту/кредитний договір № 178333-МПК від 05 липня 2018 року, а також відсутні у підписаній позичальником заяві про надання кредиту погоджені з позичальником умови щодо розміру вартості послуги за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкцій за порушення зобов`язань.

А тому, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що при укладанні договору сторони не обумовили у письмовому вигляді умови кредитування щодо розміру відсотків, вартості послуги за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкції за порушення зобов`язань, порядок та розмір їх нарахування.

А тому, доводи апеляційної скарги щодо обізнаності відповідача про умови кредитування, а саме розмір відсотків, вартості послуги за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкції за порушення зобов`язань, порядок та розмір їх нарахування, які викладені в публічному договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб «АКБ «Конкорд», та погодженні з ним є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду в частині відмови у задоволенні позову і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини спору, дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог за їх обґрунтованістю та доведеністю.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді:

Повний текст постанови складено 02 грудня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста