Справа №303/6691/24
2/303/1301/24
Ряд. стат. звіту - 09
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Мирошниченко Ю.М.

з участю секретаря судових засідань Лукач К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Мукачівської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким призначив спадкоємицею свого майна ОСОБА_1 . До складу спадкового майна, що залишилося після смерті ОСОБА_6 квійшла квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка на якій знаходиться дана квартира. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ЗК №004453, земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 передано для будівництва та обслуговування жилого будинку у спільну сумісну власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . 12.03.2021 року ОСОБА_1 подала заяву до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Закарпатської області Ковач Н.О. про прийняття спадщини. Однак, постановою від 25.06.2024 року №39/02-31 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, площею 0,0261 га, через відсутність правовстановлюючих документів.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, її представник ОСОБА_7 подала до суду заяву про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Мукачівської міської ради в судове засідання не з`явився, від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на неналежність позивача.

Третя особа ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 16.02.2021 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 4).

Відповідно до заповіту від 21.06.2016 року ОСОБА_5 на випадок своєї смерті призначив спадкоємцем всього його рухомого та нерухомого майна, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі всього того, що на день смерті не було та з чого б воно не складалося і взагалі всього того, що на день смерті виявиться його належним і на що він, за законом матиме право ОСОБА_1 (а.с. 5).

Згідно Свідоцтва про право власності на житло від 01.03.1993 року квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 дійсно належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам його сім`ї ОСОБА_9 , ОСОБА_5 (а.с. 6).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.07.1996 року спадкоємцем майна ОСОБА_5 є в рівних частках кожний: ОСОБА_5 та ОСОБА_3 . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з 2/3 частин приватизованої квартири, розташованої в АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії приватного нотаріуса Ковач Н.О. від 25.06.2024 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку (кадастровий номер -:01:001:0202), площею 0.0261 га (а.с. 9).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_10 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0261 га, за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Відповдіно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-024 від 27.02.2024 року земельна ділянка за кадастровим номером :01:001:0202 за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 11-16).

Згідно договору дарування 4/9 часток квартири від 27.02.2024 року ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_3 (а.с. 18).

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав №367603127 від 27.02.2024 року ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 4/9 частина квартири АДРЕСА_4 (а.с. 19).

Таким чином, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом судом не встановлено.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частини 1 та 2 статі 328 Цивільного кодексу України, далі за текстом - ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права (пункт 1 частини 2 статті 16 ЦК України).

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Згідно ст.370 ЦПК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (статті 1216, 1217 ЦК України).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частини 1 та 2 статті 1220 ЦК України).

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина 1 статті 1222 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України (частини 1 та 2 статті 1223 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (частина 1 статті 1297 ЦК України).

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України)

Законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Відсутність свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця, не є перешкодою для реалізації права на прийняття спадщини. Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (постанова Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абзац 3 пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації (частина 2 та 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_5 на момент смерті на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0202. Єдиним спадкоємцем ОСОБА_5 є ОСОБА_1 , яка через втрату правовстановлюючого документу позбавлена можливості оформити спадкові права на земельну ділянку.

Враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання права власності на земельну ділянку, підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76-83, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/3 частки у праві власності на земельну ділянку, розташовано за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0202, цільове призначення: для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_5 .

Відповідач: Мукачівська міська рада, , місцезнаходження м.Мукачево, пл.Духновича, буд.2.

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_6 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_7 .

Третя особа: ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_8 .

Повний текст рішення складено 28 листопада 2024 року.

Головуючий Юрій Мирошниченко