РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/5464/24

Провадження № 22-ц/4815/900/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2024 року (постановлену у складі судді Тимощука О.Я.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 122000 (ста двадцяти двох) тисяч доларів США, що в еквіваленті складає 4719618 (чотири мільйони сімсот дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімнадцять) грн. 80 коп. за курсом гривні до долара США, встановленого НБУ станом на день подання позовної заяви.

Договір позики позивачем суду не надано, проте долучено розписку, якою він підтверджує факт позики.

Згідно відомостей ВОМІР МП УДМС України в Рівненській області № 5688/4616 від 15.05.2024 року відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовом подано заяву про забезпечення позову, у якій позивач просить заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24), яка перебуває у власності відповідача.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики передано на розгляд до Печерського районного суду міста Києва.

Судове рішення обґрунтовано тим, що у даній справі слід враховувати положення ст. 27 ЦПК щодо визначення підсудності розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання відповідача та направити справу до Печерського районного суду міста Києва (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15).

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій зазначає, що, згідно з долученої до позовної заяви розписки, повернення позики мало відбутися у м. Рівне.

Таким чином, позивач наділений правом вибору підсудності розгляду спору за місцем виконання угоди.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити до Рівненського міського суду Рівненської області для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про передачу даної справи на розгляд до Печерського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив із того, що під час її розгляду слід враховувати положення ст. 27 ЦПК України щодо визначення підсудності розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Зазначає, що разом з позовом подана заява про забезпечення позову. Відповідно до даної заяви позивач просить в рахунок забезпечення позову заборонити ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження або обтяження нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 24.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не може погодитися, виходячи із наступних обставин.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За загальним правилом, визначеним статтею 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Винятки із вказаного правила становить альтернативна підсудність (стаття 28 ЦПК України) та виключна підсудність (стаття 30 ЦПК України).

Згідно з частиною восьмою статті 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відповідно до положень наведеної правової норми за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з таких умов: у договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд має дослідити питання належності спору до юрисдикції суду, в тому числі й щодо територіальної юрисдикції (підсудності).

Подібні висновки викладені в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 127/30671/18 (провадження № 61-19925св19).

Відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться: 1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна; 2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові; 3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання; 4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання; 5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Із наявної у матеріалах справи копії розписки встановлено, що ОСОБА_2 отримав позику від ОСОБА_1 у розмірі 122 тис. доларів і зобов`язувався їх повернути до 22 березня 2022 року.

Повернення позичених грошових коштів повинно було бути здійснено за адресою: АДРЕСА_3 .

Оскільки у договорі зазначено місце його виконання, а тому до спірних правовідносин варто застосовувати положення частини 8 статті 28 ЦПК України.

Також слід зазначити, що заява про забезпечення позову, яка подається одночасно з його пред`явленням - подається до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими ЦПК України (п. 2 ч. 1 ст. 152).

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до постановлення помилкової ухвали про передачу справи за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а ухвала Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2024 року до скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2024 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Ковальчук Н.М.