Справа № 755/1637/23
Головуючий у суді першої інстанції: Котовицький В.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Абібулаєвої Тетяни Геннадіївни, подану в інтересах Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Котовицького В.М., у справі № 755/1637/23 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначило, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 21 липня 2017 року, згідно якої отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який 13 січня 2020 року було збільшено до 200 000,00 грн. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Оскільки ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання за договором, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 26 грудня 2022 року становить 256 467,43 грн., з яких: 214 477,06 грн. - заборгованість за кредитом, 41 990,37 грн. - заборгованість про процентам за користування кредитом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Абібулаєва Т.Г., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що підписавши анкету-заяву № б/н від 21 липня 2017 року, відповідачка погодилася з пропозицією банку на виникнення кредитних правовідносин. Своїми діями, які полягали в ініціюванні платіжних операцій за рахунок не особистих коштів, а за рахунок кредитних коштів, відповідачка фактично акцептувала пропозицію банку з кредитування рахунку в обсязі та в межах кредитного ліміту, що свідчить про прийняття та схвалення власними діями Умов та правил надання банківських послуг з кредитування рахунку. З прийняттям пропозиції банку, відповідачка прийняла і обов`язок зі сплати відсотків в розмірі і на умовах, які відображено у виписці по рахунку, що є додатком до позовної заяви. Сплата відсотків протягом тривалого часу в обсязі і на умовах запропонованих банком, за відсутності зі сторони відповідачки дій, які б свідчили про непогодження нею розміру такої відсоткової ставки, як то звернення до банку, ініціювання розірвання кредитного договору, визнання його недійсним тощо, свідчить про акцептування оплатності кредитного зобов`язання, в силу ч. 2 ст. 642 ЦК України у зв`язку з використанням коштів, наданих банком. Суд першої інстанції всупереч принципу добросовісної поведінки та добровільного виконання умов договору відповідачкою протягом тривалого часу на запропонованих банком умовах, здійснила фактично повернення добровільно сплачених відсотків щодо яких жодних заперечень протягом часу користування кредитом до банку не надходило. Наголошує на тому, що послуги з надання позики/кредиту банком фізичній особі є завжди оплатними, а розмір відсотків визначається домовленістю сторін або законом. Відтак, за відсутності погодженого сторонами розміру відсотків, банк правомочний нараховувати відсотки в розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами, а тому посилання на безпідставне отримання банком відсотків за кредитним договором є таким, що суперечить нормам ЦК України. Крім того, 24 вересня 2021 року відповідачка підписала Заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, якою визначено усі умови кредитування, в тому числі і процентну ставку - 36% річних.

В судовому засіданні адвокат Абібулаєва Т.Г., яка діє в інтересах АТ КБ «ПриватБанк», апеляційну скаргу підтримала, просила її задовольнити з наведених у ній підстав.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за її відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, заслухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на те, що 21 липня 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, на підставі якого відповідачці було надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідно до доданого до позовної заяви розрахунку ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, яка станом на 26 грудня 2022 року становить 256 467,43 грн., з яких: 214 477,06 грн. - заборгованість за тілом кредита, 12 010,88 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками та 29 979,49 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» через не доведення погодження з відповідачем всіх істотних умов кредитування.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявляючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» посилалося на те, що 21 липня 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою процентів за користування кредитом.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 АТ КБ «ПриватБанк» надало суду розрахунок заборгованості, копію анкети-заяви відповідачки від 21 липня 2017 року, копію паспорту споживчого кредиту, витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток «Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, копії довідки про видані кредитні картки та довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , копію виписки по картці на ім`я відповідачки, копії довідки за лімітами заборгованості та довідки за картками, копію виписки з рахунку та копію посвідки на постійне проживання відповідачки (т. 1, а.с. 7-14, 15, 16, 17, 18-19, 20-24, 25-72 , 75 , 88-104 ).

Разом з тим, вказані документи не підтверджують умов кредитування та розміру заборгованості за процентами.

Як вбачається з матеріалів справи, ні витяг з Тарифів обслуговування преміальних кредитних карток «Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature», ні витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1 .

Анкета-заява містять лише анкетні дані відповідачки ОСОБА_1 , її контактну інформацію та не містять даних про умови кредитування.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду є обов`язковими до врахування судом.

Надані суду розрахунок заборгованості, виписка з рахунку, довідка про видані кредитні картки, довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карткитакож не є документами, які посвідчують погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів.

Колегія суддів відхиляє посилання представника АТ КБ «Приватбанк» на паспорт споживчого кредиту, як документ про погодження сторонами умов кредитування. Як вбачається з матеріалів справи, паспорт споживчого кредиту містить опис умов за різними банківськими продуктами - картками «Універсальна», «Універсальна Gold», «Platinum», «МС World Black Edition», «Visa Signature», «МС World Elite», «Visa Infinite», та з його змісту не вбачається умови якої саме кредитної картки погоджувалися (т.1, а.с. 18-19).

Сам паспорт споживчого кредиту містить зауваження, що інформація, яка зазначена в паспорті, зберігає чинність та є актуальною до 28 січня 2020 року, умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. В паспорті споживчого кредиту відсутні дані щодо фактичного ліміту, встановленого на конкретній кредитній картці.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 викладена правова позиція, відповідно до якої ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість за тілом кредита була розрахована АТ КБ «ПриватБанк» з урахуванням того, що суми, які вносилися ОСОБА_1 на картковий рахунок, зараховувалися банком у погашення заборгованості за процентами, нарахування яких не було погоджено сторонами.

Проаналізувавши виписку з рахунку, надану позивачем, перерахувавши всі суми грошових коштів, що були направлені банком на погашення процентів, комісій та інших банківських платежів та списані, судом встановлено, що позивачем в односторонньому порядку списано з карткового рахунку відповідача 293 554,46 грн. Ці кошти списувались позивачем за наявності на картковому рахунку відповідачки від`ємного сальдо, тобто, банк самостійно збільшив тіло кредиту на зазначену суму коштів.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для покладення на відповідачку ОСОБА_1 обов`язку по сплаті заборгованості за тілом кредиту, оскільки суми надходжень, які були сплачені нею на погашення кредиту, і, які банком були безпідставно розподілені на погашення процентів, комісій та інших банківських платежів, перевищують розмір тіла кредиту, заявленого банком до стягнення.

Таким чином, надані банком розрахунки заборгованості у сукупності з іншими доказами (випискою по картковому рахунку) не підтверджують факту існування у ОСОБА_1 заборгованості перед банком.

Доводи апеляційної скарги, що відповідачка користувалася кредитними коштами та не вчиняла жодних дій, які б свідчили про її незгоду з розміром відсоткової ставки, не вказують про досягнення домовленості між сторонами щодо істотних умов кредитного договору зі сплати відсотків, а тому на увагу судової колегії не заслуговують.

Надана представником АТ КБ «ПриватБанк» заява ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 24 вересня 2021 року також не може бути належним та допустимим доказом погодження сторонами умов кредитування, оскільки з наданого АТ КБ «Приватбанк» розрахунку вбачається, що станом на 13 січня 2020 року банком вже була нарахована заборгованість ОСОБА_1 , тобто до погодження 24 вересня 2021 рокуумов кредитування.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що за відсутності погодженого сторонами розміру відсотків, банк правомочний нараховувати проценти в розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України за користування кредитними коштами. Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства. Частиною 1 вказаної статті визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитом зі сплатою процентів в розмірі на рівні облікової ставки Національного банку України АТ КБ «ПриватБанк» заявляло не було.

Суд першої інстанції, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк».

Доводи апеляційної скарги представника АТ КБ «ПриватБанк» не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга представника АТ КБ «ПриватБанк» підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Абібулаєвої Тетяни Геннадіївни, подану в інтересах Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повне судове рішення складено 28 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді