Справа №759/1001/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.05.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено Договір позики, який посвідчено Тарасовою Ю.П. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. Відповідно до п. 1 Договору позики позивач передав відповідачеві у власність грошові кошті у розмірі 2 290 496 грн 00 коп., що становило 83 200 доларів США 00 центів, а ОСОБА_2 зобов`язаний повернути отримані кошти до 18.09.2019 року. Позичальником повернуто Позикодавцеві суму позики, яка еквівалентна 3 600 доларам США 00 центів. Станом на 12.08.2023 року основна сума боргу Позичальника перед Позикодавцем за Договором позики становить 79 600 доларів США 00 центів, що за курсом НБУ на 12.08.2023 року становить 2 910 860 грн 56 коп. Крім того, 28.05.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір поруки, який посвідчено Тарасовою Ю.П., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, згідно п. 1.1 Договору поруки Договором забезпечується виконання зобов`язань ОСОБА_2 за Договором позики, укладеним 28.05.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та посвідчений Тарасовою Ю.П. , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу у розмірі 2 290 496 грн 00 коп., що становить 83 200 доларів США 00 центів зокрема, але не обмежуючись. У відповідності до цього Договору порукою забезпечуються всі зобов`язання позичальника, які випливають із основного договору та можуть виникнути у майбутньому.

У зв`язку з викладеним позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за договором позики від 28.05.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П. у загальному розмірі 2 910 860 грн 56 коп. та судові витрати.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 12 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 09 квітня 2024 року позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Станом на день розгляду справи відзив на апеляційну скаргу не надходив.

08.10.2024 року на адресу суду від представника відповідача-1 ОСОБА_2 - адвоката Чернецької Г.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Неможливість явки в судове засідання адвокат обґрунтувала необхідністю участі в іншому судовому засіданні.

При вирішенні даного клопотання апеляційний суд зважає на наступне:

Перший розгляд справи апеляційним судом було призначено на 20.06.2024 року.

На зазначену дату адвокат Чернецька Г.М. подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з її станом здоров`я. Вказане клопотання було задоволено. Судове засідання було перенесено на 05.09.2024 року.

На вказану дату адвокат Чернецька Г.М. також подала клопотання про відкладення розгляду справи, заявляючи, що не отримувала апеляційну скаргу. У зв`язку з безпідставністю таких стверджень вказане клопотання було відхилене судом. В той же час майже одразу після цього по справі було оголошено перерву у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Києві та призначено наступне судове засідання на 10.10.2024 року. При цьому при виборі дати та часу наступного судового засідання суд погоджував їх з учасниками справи, в тому числі й з адвокатом Чернецькою Г.М.

Зважаючи на викладене, чергову заяву адвоката Чернецької Г.М. про відкладення розгляду справи з урахуванням систематичності дій представника відповідача, а також того факту, що, як уже зазначалось вище, дату та час судового засідання було погоджено безпосередньо з нею, апеляційний суд оцінює як спробу затягування розгляду справи, відтак вказане клопотання не підлягає до задоволення.

У судове засідання, призначене на 10.10.2024 року, з`явився представник позивача.

Згідно з вимогами ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав до суду копію договору позики від 28.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П., та зареєстрованого в реєстрі за №798.

Договір укладено між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відповідно до умов якого ОСОБА_1 надав у борг грошову суму у розмірі 290 496 грн 00 коп., що з становить еквівалент 83200 доларів США 00 центів, а ОСОБА_2 зобов`язаний повернути отримані кошти до 28.05.2022 року включно.

Також позивач надав до суду копію договору поруки від 28.05.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П., та зареєстрованого в реєстрі за №796, відповідно до якого ОСОБА_5 поручається за виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 за договором позики від 28.05.2021 року.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивач не надав до суду оригінали договору позики та договору поруки, таким чином не довів наявності обставин, на які посилався як на підставу своїх вимог, не довів факту укладення договору позики, не пояснив відсутність оригіналів договору позики та договору поруки.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке:

Положеннями ч. 2 ст. 95 ЦПК України передбачено, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Правова конструкція вказаних норм передбачає, що відхилення наданих стороною в якості доказів копій документів та неврахування їх при вирішенні справи може мати місце лише у випадку, коли перед цим іншою стороною заявлялося про не автентичність наданих копій, або ж відповідність таких копій оригіналу викликає сумнів у суду, який після цього має витребувати у надавача копій їх оригінал. Лише після того, як на вимогу суду така сторона не надасть оригінали документів, можливе застосування наслідків, передбачених ч. 6 ст. 95 ЦПК України.

Як убачається з матеріалів справи, 12.03.2024 року у відзиві на позовну заяву представник відповідачів не ставив під сумнів та не спростовував існування укладеного між сторонами та нотаріально посвідченого договору позики від 28.05.2021 року, так само як і не ставив під сумнів відповідність наданої суду копії такого договору позики оригіналу. Не заявлялися такі сумніви і стосовно договору поруки.

Також в ході розгляду справи безпосередньо й сам суд не висловлював сумнівів в автентичності наданих до матеріалів справи копій вказаних договорів та не витребовував у позивача оригіналів таких письмових доказів.

За таких умов висновки суду першої інстанції про відсутність оригіналів договору позики та поруки, які були покладені в основу рішення про відмову в задоволенні позову в якості єдиної підстави для цього, були зроблені з порушенням встановленої процесуальним законом процедури.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач в суді апеляційної інстанції надав оригінали договору позики та договору поруки, які оглянуті судом, за результатами чого суд впевнився в автентичності тих копій вказаних договорів, які містяться в матеріалах справи.

Зважаючи на вказане, з точки зору колегії суддів апеляційного суду позивач надав до суду належні докази на підтвердження факту виникнення між сторонами договірних зобов`язань на суму, еквівалентну 83 200 доларів США 00 центів.

Також позивач зазначив про те, що з усієї суми боргу йому було повернуто суму, еквівалентну 3600 доларів США.

За таких умов, розмір неповернутої заборгованості складає еквівалент 79 600,00 доларів США.

У свою чергу відповідач жодним чином не представив до суду жодного доказу того, що ним були повернуті суми, заявлені як борг.

З точки зору колегії суддів апеляційного суду не може бути прийнята позиція відповідача, заявлена ним у відзиві, щодо того, що матеріали справи не містять належних розрахунків боргу.

Позивачем було підтверджено первісну суму боргу, зазначено суму заборгованості як різницю між первісним боргом та сумою, яка була повернута і яка не була спростована позивачем, суму заборгованості в національній грошовій одиниці відповідно до умов договору було обраховано за сумою боргу та курсом гривні до долара США на час звернення до суду.

Посилання відповідача на зазначення у позові інших сум боргу та заборгованості обґрунтоване лише абзацом на сторінці 6 позовної заяви, де в мотивувальній частині за твердженням представника позивача помилково були зазначені відомості з іншої позовної заяви. При цьому решта обґрунтувань позову, формулювання його прохальної частини, а також надані до справи матеріали дають можливість встановити, що згаданий абзац позовної заяви є технічною помилкою, при цьому решта тексту позовної заяви відповідає обставинам справи і виключає можливість неправильної інтерпретації суті вимог позивача.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення серед іншого є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат, факт понесення яких підтверджено доказами, які є в матеріалах справи.

Як убачається з матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 22 710, 00 грн, який підлягає стягненню з відповідачів на його користь у розмірі по 11 355, 00 грн з кожного. Водночас позивачем не було надано до суду належних доказів з приводу того, хто саме, коли та в якій сумі сплатив судовий збір при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 12 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) заборгованість за договором позики від 28.05.2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тарасовою Ю.П. у загальному розмірі 2 910 860 (два мільйони дев`ятсот десять тисяч вісімсот шістдесят) грн 56 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі по 11 355 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять грн) 00 коп з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько