ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 766/2919/23
провадження № 2/753/7296/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк» звернулося до Херсонського міського суду Херсонської області з позовною заявою до відповідачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 13.07.2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0187/07/2018/0265, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 632 300 грн., з кінцевим терміном повернення до 11.07.2025 р., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у межах терміну кредитування у розмірі 12 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни передбачені договором - 17% річних, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з кредитним договором у повному обсязі.

20.05.2020 р., між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості, а також відстрочено до 10.12.2020 сплату процентів, нарахованих за користування кредитними коштами за період 01.03.2020 по 31.05.2020.

20.01.2021 р., між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості, а також відстрочено до 01.05.2021 сплату процентів, нарахованих за користування кредитними коштами за період з 01.03.2020 по 31.03.2021.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за зазначеним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1 від 13.07.2018 року, відповідно до якого остання прийняла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором.

20.01.2021 р., між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору поруки № 1 від 13.07.2018 року, у зв`язку з внесенням змін до кредитного договору, що оформленні додатковою угодою від 20.01.2021 р.

В порушення умов договору, відповідачі свої зобов`язання у частині повернення кредиту та процентів не виконали, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 511 119 грн. 20 коп.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.09.2023 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

24.10.2023 р. до суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву, в якому вони визнали позовні вимоги в частині стягнення з них поточної заборгованості за кредитом у розмірі 326 244 грн. 77 коп., в іншій частині вимог просили суд відмовити. Відповідачі не погоджуються з розрахунками заборгованості та штрафних санкцій. Зазначили, що до повномасштабного вторгнення рф на територію України виконували зобов`язання передбачені кредитним договором. Зазначили, що існують форс-мажорні обставини(лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1), у зв`язку із воєнним станом та їх перебуванням в довготривалій окупації в м. Херсон, що позбавило можливості мати зв`язок з банком. Тільки після деокупації м. Херсон в листопаді-грудні 2022 р. вони змінили місце проживання в м. Києві. Пославшись на п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, зазначили, що відповідачі не повинні нести відповідальність за несплату боргу під час воєнного стану, а також у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, штрафні санкції та інші платежі за договором, нараховані за прострочення виконання, невиконання кредитного договору включно з 24.02.2022 підлягають списанню кредитодавцем. Вказали, що від позивача жодної вимоги у письмовому вигляді про дострокове виконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору на адресу відповідачів не надходило, а позивачем не надано доказів направлення відповідачам таких вимог.

27.10.2023 р. представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позовних вимог. Послався на те, що відповідачами не спростовано розрахунок заборгованості за кредитним договором. У зв`язку із воєнним станом позивач в односторонньому порядку звільнив відповідача у березні - квітні 2022 року від сплати процентів за користування кредитними коштами та частини тіла кредиту. Відповідачами не надано доказів звернення до Торгово-промислової палати України за підтвердженням настання у них форс-мажорної обставини, як це передбачено ст. 14 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні». Зазначив, що з огляду на п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позивач не здійснював нарахування згідно ст. 625 ЦК України або неустойки (штрафу, пені), після 24.02.2022., натомість просить суд про стягнення з відповідачів сум згідно ст. 625 ЦК України, які нараховані до 24.02.2022.

09.11.2023 р. до суду від відповідачів надішли заперечення на відповідь на відзив, в якому вони підтримали позицію викладену у відзиві на позовну заяву.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.05.2024 р. цивільну справу передано на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 26.06.2024 р. справу прийнято до свого провадження.

24.09.2024 р. представник позивача подав до суду додаткові пояснення, в яких пославшись на практику Верховного суду зазначив, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, контракту, угоди тощо, виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин, тому він не може сам по собі підтверджувати чи спростовувати наявність форс-мажорних обставин. В матеріалах справи відсутній сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором, а також інші докази, які дають підстави говорити про те, що у відповідачів настали форс-мажорні обставини за Кредитним договором.

Також послався на те, що позивачу було відомо про те, що відповідач ОСОБА_1 має адресу реєстрації - АДРЕСА_1 , а адресу проживання - АДРЕСА_2 , а відповідачка ОСОБА_2 має адресу реєстрації та проживання - АДРЕСА_2 . На вищевказані адреси відповідачів АБ «УКРГАЗБАНК» направляв 27.04.2023 року листи-вимоги №№ 129/15731/2023, 129/15732/2023, 129/15733/2023, але дані вимоги не були їм вручені та повернуті відправнику, у зв`язку із закінченням встановленого терміну зберігання. Зазначив, що відповідачі в порядку та в строки встановлені п. 4.3.3. Кредитного договору та п. 6.4. Договору поруки, не повідомили АБ «УКРГАЗБАНК» про зміну свого місця проживання. Про зміни адрес проживання відповідачів позивачу стало відомо вже після подання до суду позову.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки не відомі.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надали, причини неявки не повідомили.

З урахуванням зазначеного суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача та відповідачів на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.07.2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0187/07/2018/0265, відповідно до умов якого позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 632 300 грн., з кінцевим терміном повернення до 11.07.2025 р., зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у межах терміну кредитування у розмірі 12 % річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни передбачені договором - 17% річних, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування коштами і виконати свої зобов`язання згідно з кредитним договором у повному обсязі (а.с.12-16).

20.05.2020 р., між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості, а також відстрочено до 10.12.2020 сплату процентів, нарахованих за користування кредитними коштами за період 01.03.2020 по 31.05.2020, а також нарахованих та несплачених процентів до дати підписання цієї додаткової угоди (а.с.18-20).

20.01.2021 р., між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої внесено зміни до графіка погашення кредитної заборгованості, а також відстрочено до 01.05.2021 сплату процентів, нарахованих за користування кредитними коштами за період з 01.03.2020 по 31.03.2021, а також нарахованих та несплачених процентів до дати підписання цієї додаткової угоди (а.с.21-22).

13.07.2018 р. між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 1, відповідно до якого остання прийняла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед позивачем у повному обсязі за своєчасне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Кредитним договором № 0187/07/2018/0265 від 13.07.2018 р. (а.с.23-24).

20.01.2021 р., між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду до договору поруки № 1 від 13.07.2018 року, у зв`язку з внесенням змін до кредитного договору, що оформленні додатковою угодою від 20.01.2021 р. (а.с.25).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що позивач повністю виконав свої зобов`язання за Кредитним договором № 0187/07/2018/0265 від 13.07.2018 р., надавши позичальнику кредитні кошти.

Однак, взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами в передбачені кредитним договором строки відповідачі не виконують, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого Позивачем станом на 26.07.2023 року загальна сума заборгованості за Кредитом складає 511 119 грн. 20 коп., з яких: 326 244 грн. 77 коп. - поточна заборгованість по кредиту; 109 704 грн. 97 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 3 778 грн. 23 коп. - поточна заборгованість за відсотками; 68 552 грн. 21 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 1 130 грн. 23 коп. - індекс інфляції простроченої заборгованості по кредиту; індекс інфляції простроченої заборгованості за відсотками - 1 418 грн. 64 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 130 грн. 70 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 159 грн. 78 коп. (а.с.26-29).

Будь-яких доказів на спростування наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов вищезазначеного договору.

Разом з тим, суд не приймає до уваги заперечення відповідача стосовно поданого стороною позивача розрахунку заборгованості за кредитом, зокрема в частині заборгованості за відсотками, оскільки маючи сумніви щодо вказаного розрахунку як доказу, не погоджуючись із розміром заборгованості та порядком її визначення відповідач не був позбавлений можливості надати свої докази на спростування даних такого розрахунку та суми заборгованості, або ж звернутись до суду із клопотанням про призначення відповідної судової експертизи, однак таким правом не скористався.

Отже, належних доказів невірності, наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем не подано та не встановлено судом в ході розгляду справи. Крім того відповідач не зверталась до суду з клопотанням про призначення відповідної судово-економічної експертизи.

Щодо посилань відповідачів на п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України та відсутність підстав для стягнення з них інфляційних втрат та 3% річних, ті інших платежів передбачених договором суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Разом з тим як вбачається із розрахунків заборгованості, наданих позивачем, правильність яких перевірена судом, суми за статтею 625 ЦК України нараховані за період до 24 лютого 2022 року.

З аналізу п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, вбачається, що вказана норма законодавства не поширюється на сплату передбачених договором відсотків за користування кредитними коштами.

Посилання відповідачів на форс-мажорні обставини, як на підставу для звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язань, судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст.14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Відповідно до частини першої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, на який посилались відповідачі та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні". Отже лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні".

Разом з тим, наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-можором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2023 року №922/999/22.

Відповідачами не було надано сертифікат Торгово-промислової палати України, який би підтвердив, що саме для цього конкретного випадку виконання зобов`язання були наявні обставини, які є форс-мажорними.

27.04.2023 р. позивач направив на адресу реєстрації ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , на адресу його проживання - АДРЕСА_2 та на адресу реєстрації та проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , листи-вимоги №№ 129/15731/2023, 129/15732/2023, 129/15733/2023 щодо погашення заборгованості за кредитним договором.

Як зазначили відповідачі у відзиві на позов, вони у листопаді-грудні 2022 року змінили свої місця проживання в м. Херсон на м. Київ та на час відкриття провадження у справі їх місце проживання: АДРЕСА_3 .

Докази того, що відповідачі в порядку та в строки встановлені п. 4.3.3. Кредитного договору та п. 6.4. Договору поруки, повідомили АБ «УКРГАЗБАНК» про зміну свого місця проживання в матеріалах справи відсутні.

З огляду на викладене суд критично ставиться до тверджень відповідачів про відсутність доказів направлення позивачем їм вимог у письмовому вигляді про дострокове виконання своїх зобов`язань.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно з приписами ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів , неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_2 , повинна нести солідарну відповідальність з ОСОБА_1 за невиконання ним умов договору кредиту.

Так, відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом надана правова оцінка твердженням та посиланням відповідачів, у зв`язку із чим суд не приймає їх до уваги, оскільки обставини, на які він посилався як на підставу своїх заперечень щодо позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та спростовуються матеріалами справи.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, враховуючи, що відповідачами порушувалося зобов`язання з повернення коштів та сплати процентів за користування ними, що встановлені умовами договору, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 1050, 1054 ЦК України ст.ст. 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Єреванська, 1) заборгованість за кредитним договором № 0187/07/2018/0265 від 13.07.2018 р., в розмірі 511 119 грн. 20 коп., з яких: 326 244 грн. 77 коп. - поточна заборгованість по кредиту; 109 704 грн. 97 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 3 778 грн. 23 коп. - поточна заборгованість за відсотками; 68 552 грн. 21 коп. - прострочена заборгованість по кредиту; 1 130 грн. 23 коп. - індекс інфляції простроченої заборгованості по кредиту; індекс інфляції простроченої заборгованості за відсотками - 1 418 грн. 64 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 130 грн. 70 коп.; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 159 грн. 78 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Єреванська, 1) судовий збір в сумі 3 833 грн. 39 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Єреванська, 1) судовий збір в сумі 3 833 грн. 39 коп.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА