ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18105/24

Провадження № 22-ц/4820/1909/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2024 року (суддя Павловська А.А.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (далі ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ») звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № від 27 березня 2017 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 березня 2017 року між АТ«ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № змішаного типу щодо кредитування і видачі та обслуговування картки. 24 березня 2023 року між АТ «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» укладено Договір факторингу № 24/03/23, у відповідності до умов якого АТ «ОТП Банк» передало (відступає) ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» за плату належні йому Права Вимоги щодо боржників, зазначених у реєстрі божників, зокрема за кредитним Договором №. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/03/23 від 24.03.2023 року, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 65826,80 грн., з яких 32505,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 33321,80 грн. - заборгованість за відсотками. За таких обставин, оскільки наявна заборгованість не погашена, позивач, задля захисту своїх прав, які він вважає порушеними відповідачкою, звернувся з даним позовом.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд стягнути на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 27 березня 2017 року в загальному розмірі 65826,80 грн., 7000 грн. витрат на правничу допомогу та 3028 грн. судового збору.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» заборгованість за кредитним договором № від 27.03.2017 року в розмірі 65826,80 грн., судовий збір в сумі 3028,00 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» до ОСОБА_1 відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції задовольняючи позов взяв до уваги виключно розрахунок заборгованості як доказ щодо видачі кредитних коштів, однак не звернув уваги на те, що розрахунок містить інформацію про рух коштів по двох кредитних картках. Однак у матеріалах справи відсутні докази щодо видачі другої банківської картки відповідачці, видачі кредитних коштів в сумі 1000 грн. (виписки по картковому рахунку), збільшення кредитного ліміту за умовами договору та нарахування відсотків на збільшений ліміт (понад 1000 грн.). Не погоджується з стягнутим розміром відсотків, оскільки кредит видавався строком на 14 місяців, строк дії кредитної картки закінчився 31 жовтня 2019 року, тому підстави для їх нарахування поза межами строку дії кредитної картки відсутні.

Судом першої інстанції не звернуто уваги на нікчемність умов договору щодо стягнення заборгованості за надання послуг з смс-інформування про заборгованість за кредитом. Крім того, апелянт вважає, що позивачем не надано доказів переходу права вимоги до боржника, оскільки позивачем не надано акта приймання-передачі прав вимоги на виконання умов Договору факторингу, а тому висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» зазначає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення винесено при повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 27.03.2017 року між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №, який за правовою природою є змішаним договором: кредитним договором та Договором про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (а.с.12).

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, банк надає позичальнику кредит, а позичальник отримує його на таких умовах:

- розмір, валюта та цільове використання: 4338,70 грн. на придбання товарів і послуг у продавця, 200 грн. на сплату додаткових послуг банку, а саме: послуга «смс+інформування». Загальний розмір кредиту: 4338,70 грн.;

- дата остаточного повернення кредиту: 27 травня 2018 року;

- строк на який надається кредит: 14 місяців.

Відповідно до Кредитного договору, протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися: фіксована процента ставка у розмірі 0,01% річних.

Відповідно до розділу 3 Кредитного договору, відповідач, попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положеннями договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною яких є заява-анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщені на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» www.otpbank.com.ua, виявив бажання оформити поточний (картковий) рахунок та отримати електронний платіжний засіб.

Відповідно до умов договору, АТ «ОТП Банк» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку, надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використання картки.

На картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою.

На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП Банк» було видано ОСОБА_1 банківську картку № НОМЕР_1 «InstantCard», з терміном дії до 10/19, що підтверджується відповідною розпискою наявною в матеріалах справи (а.с.13).

24 березня 2023 року АТ «ОТП Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» (новий кредитор) уклали Договір факторингу №24/03/23, за умовами якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № від 27.03.2017 року (а.с.5-9).

Відповідно до наявного Витягу з Реєстру боржників № 265 до Договору факторингу № 24/03/23, ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 65826,80 грн. з яких: 32505,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 33321,80 грн. сума заборгованості за відсотками. Кількість днів прострочення - 1094.

Згідно наданого стороною позивача Розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 27.03.2017 року, відповідач в період з 03.04.2017 року по 19.10.2022 року використала кредит в загальному розмірі 57703,97 грн.; банк нарахував відсотки у розмірі 51152,48 грн.; відповідач сплатила за правочином 46988,25 грн., нараховано плату обслуговування рахунку/списання за смс-інформування у сумі 3958,60 грн. (а.с.14-31).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» у загальному розмірі 65826,80 грн. з яких: 32505,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 33321,80 грн. сума заборгованості за відсотками.

Однак в повному обсязі з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовується положення параграфу 1 («Позика»), якщо інше не встановленим цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати) майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 року у справі № 44/951912 (№ 14-10цс18) зазначено, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.»

Як передбачено до ч.ч.1,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків, зокрема щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є порушенням.

Договором про надання споживчого кредиту № від 27.03.2017 року, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк», визначено умови укладеного договору, зокрема: сума кредиту, цільове призначення, розмір процентної ставки, строк кредиту, а також інші права та обов`язки сторін договору.

За умовами зазначеного кредитного договору визначено строк кредиту 14 місяців (до 27 травня 2018 року), з огляду на що саме на зазначену дату повинна нараховуватись заборгованість за відсотками.

Крім того, згідно укладеного договору ОСОБА_1 отримала банківську карту № НОМЕР_2 з строком дії до жовтня 2019 року. Доказів продовження строку дії вказаної банківської картки матеріали справи не містять.

Як вбачається із розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за період з 03.04.2017 року по 27 травня 2018 року використано кредитних коштів 13458,07 грн., здійснено плату за обслуговування рахунку (списання за смсінформування) - 1077,32 грн., проценти за недозволені перевитрати - 2715,43 грн., надходження коштів на рахунок - 5465 грн.,

Згідно вказаного розрахунку за вказаний період усі надходження та списання коштів здійснювались за допомогою банківської карти № НОМЕР_2 . Доказів щодо видання відповідачці іншої кредитної картки, збільшення суми боргу по тілу кредиту, використаних по картці ПК НОМЕР_3 , матеріали справи не містять, позивачем теж не надано таких доказів до суду.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що строк дії кредитного договору закінчився 27 травня 2018 року, нікчемність умови договору щодо списання коштів за обслуговування рахунку, апеляційний суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 9631,18 грн. ((13458,07 використані кошти + 2715,43 проценти за недозволені перевитрати) - 5465 грн. надходження коштів - 1077,32 грн. плата за смс-інформування).

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення на зазначене уваги не звернув, постановив рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню. З відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом в розмірі 9631,18 грн.

Щодо стягнення судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачем надано ордер про надання правничої (правової) допомоги адвокатом Чміль Ю.В. серії АЕ №1267527, договір про надання правової допомоги № 01/05-23 від 01 травня 2023 року, додаток №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01 травня 2023 року, акт про надання правової (правничої) допомоги № 01/05-23 від 01 травня 2023 року відповідно до якого вартість наданих адвокатом послуг становить 7000,00 грн.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність; необхідність; розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються й з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 та постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18.

Суд також повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено частково, судовий збір та витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції підлягають стягненню, виходячи із пропорційності задоволених позовних вимог.

Оскільки з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» підлягає стягненню борг у сумі 9631,18 грн., тому позовні вимоги позивача задоволено на 14,63%.

Отже, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» слід стягнути пропорційно задоволеним позовним вимогам, витрати на правову допомогу у розмірі 1024,10 грн. та 443 грн. судового збору.

Щодо витрат апелянта ОСОБА_1 на сплату судового збору за подання апеляційної скарги.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила 4542,00 грн. судового збору. Враховуючи, що апеляційну скаргу задоволено на 85,37%, із ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» підлягає стягненню 3877,50 грн. судового збору за подання апеляційної скарги на користь апелянта.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Враховуючи викладене із ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» на користь ОСОБА_1 слід стягнути 2410,40 грн. судових витрат (3877,50 грн. - 443 грн. судового збору 1024,10 витрати на правову допомогу)

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 серпня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» () заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 9631,18 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) судових витрат в сумі 2410,40 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк