ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6079/24 Справа № 199/648/24 Суддя у 1-й інстанції - БОГУН О. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Максюти Ж.І., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Стрижак Євгеній Юрійович, на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року в цивільній справі номер 199/648/24 за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до Громадської організації «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 01.12.2020 року позивач уклав трудовий договір з Громадською організацією «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» та був прийнятий на посаду енергетика.

Згідно із наказом відповідача від 01.12.2023 року №19К/ТР «Про припинення трудового (контракту)» його звільнено у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці №82 від 13.09.2023 року. Підставою такого звільнення став наказ №21 від 04.09.2023 року «Про зміни в організації виробництва і праці». Вважає своє звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.

04.09.2023 року відповідач видав наказ про зміни в організації виробництва і праці № НОМЕР_1 , згідно з яким посаду енергетика, яку позивач обіймав, скоротили. При цьому, в новий штатний розпис для ознайомлення останньому надано не було, для виявлення факту, чи є в ньому аналогічна посада за змістом та обсягом посадових обов`язків і функціонального навантаження тій, з якої його звільнено. При звільненні, всупереч вимогам чинного законодавства, відповідач не запропонував позивачу вакантні посади на підприємстві, хоча повинен був це зробити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі №800/538/17 зроблено висновок, що «за приписами частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 Кзпп України вбачається, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов`язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації. Тобто, роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, які відповідають зазначеним вимогам, що існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. З огляду на викладене, оскільки обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 49-2 Кзпп України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом усього періоду і існували на день звільнення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі №6-40цс15, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає правових підстав відступити від цих висновків».

Таким чином, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника у відповідності до положень ч. 1, 3 ст. 49-2 Кзпп України.

Також позивач звертав увагу суду на те, що у наказі (розпорядженні) №19К/ТР від 01.12.2023 року про припинення трудового договору позивачем зроблена позначка про те, що він зі звільненням не згоден у зв`язку з тим, що йому не запропонували вакантні посади.

Позивач вказував, що відповідачем не досліджувалося питання про наявність у позивача обставин, передбачених ч. 2 ст. 42 Кзпп України, які надають право на переважне залишення на роботі.

Позивач вважав, що звільнення відбулось з грубим порушенням трудового законодавства, яке полягало у недотриманні процедури скорочення чисельності та штату працівників, оскільки йому не було запропоновано іншу роботу на тому самому підприємстві, установі, організації.

Наявність повідомлення відповідача про скорочення чисельності та штату працівників не є тотожним письмовому поданню про розірвання трудового договору з працівником.

Згідно з довідкою про заробітну плату від 04.12.2023 року №127 за останні два місяці роботи, що передували звільненню позивач отримав заробітну плату: за жовтень 2023 року - 3429,76 грн, за листопад 2023 року - 4854,69 грн.

Таким чином середньоденна заробітна плата за два відпрацьовані місяці перед звільненням становить: 188,30 грн (3429,76 + 4854,69 = 8284,45 грн : 44 робочих днів, в жовтні 22 робочих дні, листопаді 22 робочих дні).

Тому сума, яка підлягає до виплати за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2023 року по дату ухвалення рішення у справі становить 188,30 грн * кількість робочих днів вимушеного прогулу.

Позивач просив суд визнати незаконним та скасувати наказ Громадської організації «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» від 01.12.2023 року №19К/ТР «Про припинення трудового договору (контракту)», поновити позивача ОСОБА_1 на посаді енергетика в Громадській організації «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» з 02 грудня 2023 року, стягнути з Громадської організації «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.12.2023 року по дату ухвалення рішення суду, а також здійснити розподіл судових витрат.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Громадської організації «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стрижак Є.Ю., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського суду від 01.04.2024 року у справі №199/648/24 та ухвалити постанову, якою задовольнити позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені на оплату правової допомоги.

Доводами апеляційної скарги наведено, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції порушено норми процесуального права, неправильно застосовано до спірних правовідносин сторін норми матеріального права, не надано належної юридичної оцінки доказам позивача, не з`ясовано обставини справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору.

Належним та достатнім доказом, який може підтвердити скорочення штату працівників у ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» є звітність з податкової, а саме відомості про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору (Додаток 4ДФ).

Відповідач не надав належних доказів на підтвердження того, що ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» не приймала на роботу нових працівників.

Судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи, а саме не проведено дослідження усіх посад, які були на підприємстві на момент звільнення позивача.

У штатному розписі ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» зазначена посада заступника директора виконавчого з технічних питань, яка за своїми функціональними обов`язками співпадає з посадою енергетика, яку займав позивач. Відповідачем не було запропоновано позивачу інші вакантні посади, надано тільки лист попередження про скорочення посади та вивільнення працівника у зв`язку зі змінами в організації виробництва №82 від 13 вересня 2023 року.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2024 у справі № 638/14165/21 зазначав, що обов`язок по працевлаштуванню працівника, посада якого підлягає скороченню, покладається саме на роботодавця.

Звільнення позивача відбулось з порушенням норм трудового законодавства, а саме відповідачем не було дотримано процедуру скорочення чисельності та штату працівників, яке полягало в тому, що позивачу не було запропоновано іншу роботу на тому самому підприємстві, установі, організації.

Вважає, що для повного і всебічного розгляду справи необхідно з`ясувати чи була введена посада заступника директора виконавчого з технічних питань замість посади енергетика, оскільки ця посада має аналогічні обов`язки посаді енергетика.

Орієнтовний розмір витрат, які позивач понесе у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року, складає 10000,00 грн.

Від Громадської організації «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді», надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зміст апеляційної скарги фактично свідчить про незгоду апелянта із мотивами прийняття оскаржуваного рішення, однак, всупереч п. 5, 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, апелянтом не наводиться конкретних обставин та доказів, що свідчать про існування підстав для скасування судового рішення, що передбачені ч. 1 ст. 376 ЦПК України.

Додані апелянтом документи не є доказами, оскільки не підтверджують припущення апелянта.

Наказом ГО «АМЦКОМ» від 04.09.2023 року №21 «Про зміни в організації виробництва і праці» були внесені зміни в організацію виробництва і праці шляхом скорочення чисельності та штату працівників: скорочено 1 посаду прибиральника службових приміщень; скорочено 1 посаду дизайнера-виконавця мультимедійних об`єктів; скорочено 1 посаду завідувача господарством; зменшено штатну одиницю заступника директора виконавчого з технічних питань з 1 на 0,5; скорочено відділ енергетики та 1 посаду енергетика. Всього зі штату виведено 1 структурний підрозділ та 5 штатних одиниць (тобто 24,32% трудових ресурсів скорочено), що відповідно до економічного планування призведе до річної економії грошових коштів у розмірі не менше 539,48 тис. грн (з яких: 442,2 тис. грн - економія грошових коштів на фонді оплати праці; 97,2 тис. грн економія грошових коштів на оплаті єдиного соціального внеску), не враховуючи похідні витрати, пов`язані із забезпеченням роботи працівників (канцелярське приладдя, обслуговування офісної техніки, витрати електроенергії та води, прибирання, вивіз побутових відходів тощо).

На виконання вказаних правових норм позивачеві був вручений лист-попередження про скорочення посади та вивільнення працівника у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці вих. №82 від 13.09.2023 року, з яким позивач був ознайомлений.

Факт відсутності іншої роботи для відповідача підтверджується довідкою ГО «АМЦКОМ» вих. №4 від 23.02.2024 року, відповідно до якої всі штатні посади були зайняті працівниками, а інша робота у період з 13.09.2023 року до 01.12.2023 року була відсутня.

В межах змін в організації виробництва і праці ГО «АМЦКОМ» скорочувались, серед іншого, структурний підрозділ та єдина посада у структурному підрозділі, тому правила ст. 42 Кзпп України щодо переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці не застосовуються, що у повному обсязі відповідає як трудовому законодавству, так і тлумаченню (застосуванню) відповідних правових норм трудового законодавства, що міститься у практиці Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 14.02.2024 року у справі №755/12428/22).

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_1 адвокат Перепелиця В.М. доводи апеляційної скарги підтримала, просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» адвокат Захарченко І.В. апеляційну скаргу не визнав, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті і 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_1 01.12.2020 року уклав трудовий договір з Громадською організацією «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» та був прийнятий на посаду енергетика (а.с. 19).

Відповідно до наказу № 19К/ТР «Про припинення трудового (контракту)» від 01.12.2023 року позивач був звільнений з посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату (а.с. 20).

Відповідно до наказу ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» від 04.09.2023 року №21 «Про зміни в організації виробництва і праці» внесені зміни в організацію виробництва і праці шляхом скорочення чисельності та штату працівників. Всього зі штату виведено 1 структурний підрозділ та 5 штатних одиниць, в тому числі і скорочено відділ енергетики та 1 посаду енергетика, яку обіймав позивач, що відповідно до економічного планування повинно призвести до річної економії грошових коштів (а.с. 65-67).

На виконання наказу ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» від 04.09.2023 року №21 «Про зміни в організації виробництва і праці» видано, зокрема, наказ ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» від 08.09.2023 року №8/ШР «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці» (а.с. 68, 69).

Зміни в організації виробництва і праці шляхом зміни організаційної структури та штатного розпису також підтверджуються штатним розписом станом на 01.09.2023 року та штатним розписом станом на 01.12.2023 року (а.с. 70, 71).

Відповідно до листа-попередження про скорочення посади та вивільнення працівника у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці вих. №82 від 13.09.2023 року позивач був попереджений про те, що посада «енергетик» буде скорочена, починаючи з 01 грудня 2023 року, у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці в Громадській організації «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» відповідно до наказу №8/ШР від 08.09.2023 року у порядку передбаченому законодавством. У вказаному листі-попередженні також зазначено, що ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» не має можливості запропонувати ОСОБА_1 іншу посаду, яка б відповідала його професії та спеціальності, і його буде звільнено відповідно до законодавства України 30 листопада 2023 року за п. 1 ч. 1 ст. 40 Кзпп України. Вказаний лист-попередження позивач отримав 13 вересня 2023 року, що підтверджується його підписом на цьому листі-попередженні у формі незгоди та прохання запропонувати інші вакантні посади (а.с. 5).

На підтвердження того, що всі штатні посади були зайняті працівниками, а інша робота була відсутня у період з 13.09.2023 року по 01.12.2023 року відповідачем надано довідку ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» №4 від 23.02.2024 року (а.с. 72).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

З вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 43 Конституції України закріплено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

За змістом наведених положень закону судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право позивача.

У статті 15 ЦК України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України власник або уповноважений ним орган самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Приписами постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року №9 зазначено, що, розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, чи працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 01.12.2020 року уклав трудовий договір з Громадською організацією «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» та був прийнятий на посаду енергетика.

Відповідно до наказу № 19К/ТР «Про припинення трудового (контракту)» від 01.12.2023 року позивач був звільнений з посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату.

Відповідно до наказу ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» від 04.09.2023 року №21 «Про зміни в організації виробництва і праці» були внесені зміни в організацію виробництва і праці шляхом скорочення чисельності та штату працівників. Всього зі штату виведено 1 структурний підрозділ та 5 штатних одиниць, в тому числі і скорочено відділ енергетики та 1 посаду енергетика, яку обіймав позивач, що відповідно до економічного планування повинно призвести до річної економії грошових коштів.

На виконання наказу ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» від 04.09.2023 року №21 «Про зміни в організації виробництва і праці» видано, зокрема, наказ ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» від 08.09.2023 року №8/ШР «Про внесення змін до штатного розпису у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці».

Зміни в організації виробництва і праці шляхом зміни організаційної структури та штатного розпису додатково підтверджуються штатним розписом станом на 01.09.2023 року та штатним розписом станом на 01.12.2023 року.

Відповідно до листа-попередження про скорочення посади та вивільнення працівника у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці вих. №82 від 13.09.2023 року позивач був попереджений про те, що посада «енергетик» буде скорочена, починаючи з 01 грудня 2023 року, у зв`язку зі змінами в організації виробництва та праці в Громадській організації «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» відповідно до наказу №8/ШР від 08.09.2023 року у порядку передбаченому законодавством. У вказаному листі-попередженні також зазначено, що ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» не має можливості запропонувати ОСОБА_1 іншу посаду, яка б відповідала його професії та спеціальності, і його буде звільнено відповідно до законодавства України 30 листопада 2023 року за п. 1 ч. 1 ст. 40 Кзпп України. Вказаний лист-попередження позивач отримав 13 вересня 2023 року, що підтверджується його підписом на цьому листі-попередженні у формі незгоди та прохання запропонувати інші вакантні посади.

На підтвердження того, що всі штатні посади були зайняті працівниками, а інша робота була відсутня у період з 13.09.2023 року по 01.12.2023 року відповідачем надано довідку ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» №4 від 23.02.2024 року.

Отже відповідачем підтверджено належними та допустимими доказами той факт, що у ГО «Аерокосмічний музейний центр культури та освіти молоді» мали місце зміни в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку з яким погоджується апеляційний суд, про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач був повідомлений про наступне вивільнення в установлений законом строк; станом на 01.12.2023 року (день вивільнення позивача), вакантних посад, які б не були запропоновані позивачу, та які б він міг зайняти з урахуванням його кваліфікації, досвіду, у відповідача були відсутні, доказів протилежного позивачем суду надано не було, тому звільнення позивача відбулося з дотриманням норм трудового законодавства України.

Доводи апеляційної скарги про те, що посада заступника директора виконавчого з технічних питань позивачу не була запропонована, оскільки ця посада має аналогічні обов`язки посаді енергетика, та введена замість посади енергетика, апеляційний суд відхиляє, оскільки таке твердження спростовується матеріалами справи, зокрема, посадовими Інструкціями, які були досліджені в суді апеляційної інстанції.

Інші, наведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду першої інстанції не спростовують, переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами та спрямовані на переоцінку доказів у справі, не впливають на правильність ухваленого судового рішення, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції. Нових будь-яких доказів суду апеляційної інстанції не надано.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Стрижак Євгеній Юрійович, залишити без задоволення, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 грудня 2024 року.

Судді: