Дата документу 20.11.2024 Справа № 937/4169/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 937/4169/20 Пр. № 22-ц/807/23/24Головуючий у 1-й інстанції: Нестеренко Т.В. Суддя-доповідач: Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Камалової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкова Юлія Анатоліївна про визнання заповіту недійсним

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року ОСОБА_3 (паспорт, копія т.с. 1 а.с. 46-47) звернулась до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с.41-43), в якому просила визнати недійсним заповіт № 4155, який було складено 11.12.2019 року ОСОБА_4 , який було посвідчено приватним нотаріусом Земенковою Юлією Анатоліївною, згідно змісту якого ОСОБА_4 заповідала на користь відповідача належні їй земельну ділянку площею 6,0298 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 10,2397 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області.

В обґрунтування свого позову позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть (до позову додається копія). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку АДРЕСА_1 , автомобіля ВАЗ- 211440, земельної ділянки площею 6,0298 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельної ділянки площею 10,2397 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельні ділянки розташовані на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області. Позивач доводиться померлій спадкодавиці племінницею, мати позивача та померла спадкодавиця є рідними сестрами. Спадкодавиця ОСОБА_4 була одинокою людиною, за свого життя вона не мала дітей, лише підтримувала родинні зв`язки із своїми племінниками та племінницями однією з яких є позивач. Практично все своє свідоме життя спадкодавиця проживала в с. Єлизаветівка Якимівського району Запорізької області, але у зв`язку з настанням похилого віку та виниклими складнощами із здоров`ям вона зверталася до своїх рідних за допомогою. Так, у 2016 році спадкодавиця ОСОБА_4 звернулася до позивача з проханням надати їй допомогу в отриманні певних документів, які надають їй право отримувати лікарські засоби,які застосовуються під час лікування онкологічних хвороб, такі документи спадкодавиці необхідно було отримати в Запорізькому онкологічному диспансері. Того ж часу позивач дізналася від спадкодавиці, що вона хворіє на онкологічну хворобу репродуктивних жіночих органів, що вона перебуває на обліку в Якимівській ЦРЛ. У зв`язку з викладеними обставинами позивач виконала прохання спадкодавиці, вони разом зверталися до онкологічного диспансеру, внаслідок чого ОСОБА_4 отримала необхідні документи тощо. В подальшому спадкодавиця деякий час самостійно мешкала за адресою її будинку, але на початку 2018 року вона на пропозицію позивача погодилася переїхати до позивача для проживання разом із нею, оскільки на той час спадкодавиці виповнилося 83 роки та внаслідок хвороби вона потребувала стороннього догляду за нею. Тоді ж , а саме 10 лютого 2018 року, спадкодавицею було складено заповіт, згідно змісту якого вона на випадок своє смерті заповідала на користь позивача перелічену спадщину (до позову додається копія заповіту). Під час проживання разом із позивачем у спадкодавиці почала прогресувати хвороба у зв`язку з чим пізно восени 2019 року вона була госпіталізована до Запорізької ЦРЛ у зв`язку з відкриттям кровотечі із статевих органів, але в подальшому вона була виписана для проходження амбулаторного лікування додому до позивача. На фоні прийому лікувальних препаратів для зниження больових симптомів онкологічної хвороби у спадкодавиці почалися галюцинації, поведінка у неї була не зовсім адекватною. Так зокрема ОСОБА_4 у присутності позивача, її чоловіка, близьких та знайомих позивача висловлювалася, що вона шукає німців (фашистів), які її нібито зґвалтували під час війни, що вони нібито їй пошкодили ноги, погрожувала милицями, щось постійно шукала тощо. Усвідомлюючи, що внаслідок хвороби та прийомом лікарських препаратів тощо, поведінка ОСОБА_4 не викликала великого здивування у позивача. Станом на кінець 2019 року позивач працювала на взуттєвій фабриці "Міда", яка розташована в м. Запоріжжя, у зв`язку з чим позивач щоденно їздила на роботу до зазначеного населеного пункту, ОСОБА_5 залишалася під доглядом її чоловіка позивача. 05 грудня 2019 року після повернення з роботи чоловік позивача повідомив, що до них додому приїхала мати відповідача на ім`я ОСОБА_6 , ОСОБА_4 сказала, що це є її родичі вона вирішила їхати жити до відповідача. Після чого ОСОБА_5 виїхала до м. Мелітополь для проживання у відповідача, але ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Після смерті спадкодавиці позивач, маючи у себе заповіт та вважаючи себе спадкоємцем після померлої ОСОБА_4 , 11 березня 2020 року звернулася до приватного нотаріуса Якимівського районного нотаріального округу Тимченка Є.С. із заявою про прийняття спадщини, але в подальшому нотаріус повідомив позивачу, що 11 грудня 2019 року спадкодавицею було складено заповіт № 4155, який було посвідчено приватним нотаріусом Земенковою О.А., такий заповіт було посвідчено на дому за адресою АДРЕСА_2 . Згідно із текстом зазначеного заповіту спадкодавиця ОСОБА_7 заповідала на користь відповідача земельну ділянку площею 6,0298 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 10,2397 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області. Тобто таким чином, новим заповіт ОСОБА_4 усунула позивача від успадкування земельних ділянок. Позивач ОСОБА_8 , з`ясувавши зазначені обставини, звертнулась до суду для захисту своїх прав та вважає зазначений заповіт недійсним. Свою позицію позивач обґрунтовує наступним: - спадкодавець ОСОБА_4 за свого життя було складено заповіт на ім`я позивача, такий заповіт було складено 10 лютого 2018 року, тобто майже за два роки до смерті ОСОБА_4 . На той час ОСОБА_4 , незважаючи на наявність у неї онкологічної хвороби, вела себе адекватно, поведінка її , а саме психічний стан, не викликали у позивача та інших осіб стурбованості, будь-яких відхилень у оцінці подій тощо у спадкодавиці не було. В той же час ОСОБА_4 ніколи за майже два роки свого проживання у позивача не висловлювала ніякої думки щодо зміни заповіту, який було складено на користь позивача. Лише восени 2019 року внаслідок наявності тяжкої хвороби та прийому лікарських засобів у ОСОБА_4 почалися відхилення у поведінці, оцінки нею оточуючої обстановки тощо, симптоми такої неадекватної поведінки були описані позивачем раніше. Посилання позивача щодо зазначеного можуть бути підтверджені не тільки поясненнями позивача, а також показами громадян, які можуть бути допитані судом у якості свідків ( клопотань про допит свідків надається); - позивач вважає,що оспорюваний заповіт відповідно до змісту якого спадкодавець заповідала майно на користь відповідача, був складений під час коли спадкодавиця не могла усвідомлювати свої дії та керувати такими діями внаслідок наявності у неї тяжкої онкологічної хвороби, прийому лікарських препаратів, які знеболювали перебіг такої хвороби. Такі обставини на думку позивача підтверджуються висновками судової медичної експертизи покійної ОСОБА_4 де зазначено, що причиною смерті спадкодавиці є «Інтоксикація. Злоякісне утворення тіла маткі з розпадом, метастазами у внутрішні органи». Крім того позивач звертає увагу суду на наступне - оспорюваний заповіт було складено 11 грудня 2019 року нотаріусом не під час особистого прибуття спадкодавиці до нотаріальної контори, а під час виїзду нотаріуса для складення заповіту на дому. Тобто такі обставини свідчать про те, що спадкодавиця ОСОБА_4 на час складання оспорюваного заповіту перебувала у тяжкому стані, прибути особисто до нотаріуса вона не могла внаслідок перебігу онкологічної хвороби, смерть ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на другий день після складання заповіту. Отже, виходячи з викладеного, позивач вважає, що заповіт від 11 грудня 2019 року, яким ОСОБА_4 фактично усунула позивача від спадщини у вигляді земельних ділянок, був складений нею під впливом наявності у неї тяжкої хвороби, вживання сильнодіючих обезболюючих речовин, вона не усвідомлювала свої дії, не могла в повній мірі керувати своїми діями , вчинками, тобто бажання заповідача не було вільним та не відповідало її волі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Нестеренко Т.В.Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.08.2020 року провадження у цій справі відкрито в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкову Ю.А., витребувано із Комунального некомерційного підприємства «Якимівська центральна районна лікарня» (72503, Запорізька область, смт. Якимівка, вул. Центральна, 30) інформацію про те, чи проходила лікування або зверталася за медичною допомогою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо так, то надіслати на адресу суду історію хвороби ОСОБА_4 ; витребувано із Комунального некомерційного підприємства «Запорізька центральна районна лікарня» (69061, м. Запоріжжя, вул. Лікарняна, 18) інформацію про те, чи проходила лікування або зверталася за медичною допомогою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо так, то надіслати на адресу суду історію хвороби ОСОБА_4 ; витребувано із Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний протипухлинний центр» (69040, м. Запоріжжя, вул. Культурна, 177-а) інформацію про те, чи проходила лікування або зверталася за медичною допомогою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , якщо так, то надіслати на адресу суду історію хвороби ОСОБА_4 .; витребувано від приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкової Ю.А. ( АДРЕСА_3 ) копію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16.09.2020 року (т.с. 1 а.с.59-61) клопотання ОСОБА_3 про витребування доказів задоволено, витребувано від приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкової Ю.А. ( АДРЕСА_3 ) належним чином завірені копію спадкового заповіту №4155, який було складено 11.12.2019 року ОСОБА_4 та копії всіх документів, доданих до заповіту, згідно змісту якого ОСОБА_4 заповіла належні їй земельну ділянку площею 6,0298 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 10,2397 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19.01.2021 року вказану справу надіслано для розгляду за підсудністю до Якимівського районного суду Запорізької області, розташованого за адресою: 72503, Запорізька область, смт. Якимівка, вул. Пушкіна, 25, разом з цивільною справою надіслано до Якимівського районного суду Запорізької області витребувані судом з КНП «Якимівська центральна районна лікарня» медичні картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 : №2874/1228; №672/304; №3272/1382, а також витребувані судом із КНП «Запорізька центральна районна лікарня» медичні картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 : №4738 та №3801. Копії витребуваних із Комунального некомерційного підприємства «Запорізький регіональний протипухлинний центр» медичної картки амбулаторного хворого ОСОБА_4 №47975 та виписки з обласного канцер-регістра а/к № НОМЕР_1 знаходяться в матеріалах цивільної справи /а.с.32-39/.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 16.02.2021 року (т.с. 1 а.с.161) прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 16.08.2021 року (т.с. 1 а.с.158-159) призначено по справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: - чи здатна була ОСОБА_4 під час складення нею заповіту 11 грудня 2019 року віддавати звіт своїм діям та керувати такими діями?проведення експертизи доручено експертам Комунальної установи «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради (69600, Запорізька область, місто Запоріжжя, Оріхівське шосе, будинок 10 А), попередивши їх про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову від дачі висновку заст.ст. 384,385 КК України; направлено в розпорядження експерта матеріали цивільної справи №937/4196/20, медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_4 №3272; оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_3 , роз`яснити сторонам положення ст.109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

17 листопада 2024 року до суду першої інстанції на виконання вищезазначеної ухвали надійшов висновок посмертної судово-психіатричного експерта КНП «ОКЗ НПД» ЗОР № 462 від 11.10.2021 року (т.с. 1 а.с. 169-176), за змістом якого: ОСОБА_4 , 1935р.н., під час підписання заповіту 11.12.2019 виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астенічного) розладу помірно-вираженого ступеню, внаслідок ракової інтоксикації викликаної онкологічним захворюванням (аденокарцинома матки з метастазами). Помірно виражений емоційно-нестійкий (астенічний) розлад був обумовлений загальною слабкістю, головними болями, запамороченням, самостійно не пересувалася, що відображено у медичній документації та показаннями свідків, цей стан супроводжувався зниженням потягів і вітальних функцій, виснажливістю розумових процесів, коли знижується продуктивна психічна діяльність, ускладнено осмислення сформованої ситуації, зниження критичних і прогностичних функцій, з`являється пасивна підкоряємість, підекспертна потребувала сторонньої допомоги. Тому, під час підписання заповіту 11.12.2019 ступінь психічних розладів був такий, що істотно впливав (обмежував) на її здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Крім того, у висновку зазначено, що комісія дійшла висновку, що ОСОБА_4 , 1935р.н., під час підписання заповіту 11.12.2019 виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астенічного) розладу помірно-вираженого ступеню, внаслідок ракової інтоксикації викликаної онкологічним захворюванням (аденокарцинома матки з метастазами). В момент підписання заповіту 11.12.2019 ступінь психічних розладів був такий, що істотно впливав (обмежував) на її здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Ухвалою Якимівського районного суду Запорізької області від 26.11.2021 року (т.с. 1 а.с.157) поновлено провадження у цій справі.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив, що померла ОСОБА_4 була дружиною його покійного дядька, після смерті свого чоловіка вона проживала разом з ними в будинку приблизно три роки. За час проживання, ОСОБА_4 то приїздила, то від`їздила, за життя вона була чудна, то домовий якийсь був у неї, то інопланетяни, то хтось її обікрав, то німці над нею знущались, хотіли спалити на вогнищі. Іноді все було нормально, його вона впізнавала, пожила у них, потім зібралась та поїхала до іншої родички, ОСОБА_3 , через деякий час знов до них приїхала, а останній час проживала у ОСОБА_3 яка за нею доглядала.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що померла ОСОБА_4 була дружиною дядьки її чоловіка, тобто чоловік померлої і її свекор були рідними братами, вона проживала у них в сім`ї після смерті свого чоловіка, від`їздила від них, знов поверталась, своїми грошима, які отримувала з пенсії, вона розпоряджалася сама. Останнім часом проживала у їх родичів, ОСОБА_3 , яка за нею і доглядала, але останні 10 днів до своєї смерті ОСОБА_4 жила в ОСОБА_11 . Поведінка в неї іноді була дивною, казала, що над нею знущалися німці, при цьому забинтовувала собі ногу, забувала вимикати газ, закривати холодильник, то не могла знайти якісь свої речі, казала, що її обікрали. Вона лікувалася в лікарні в Якимівці, в неї були кровотечі (жіночі), також приймала ліки від тиску. Коли вона проживала у ОСОБА_3 , то вони з нею спілкувалися по телефону, вона давно ходила на милицях, їй завжди щось не подобалось, вона від одних родичів переїздила до інших, на тривалий час на одному місці не залишалася.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що з ОСОБА_4 вона познайомилась, коли проживала у ОСОБА_3 у с.Веселянка. Так, вона допомагала їм по господарству, іноді доглядала за ОСОБА_4 .. Характер в неї був важкий, все не так, не хотіла митися. В неї було багато хвороб, то «чахотка», то «кліщи», то «німці ноги повикручували», було багато ліків. Вела себе вона по різному, то поводила себе нормально, то стверджувала, що її хтось штовхає, було по різному.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що померла ОСОБА_4 була рідною тіткою його дружини та проживала разом з ними останній час. То від`їздила від них, знов поверталась, ніхто її ні до чого не примушував, своїми грошима, які отримувала з пенсії, вона розпоряджалася сама. За життя вона була дуже хворою, приймала багато ліків, які вони їй купували за призначенням лікаря, возили її до лікарні у м. Запоріжжя.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона є мамою відповідача, а померла ОСОБА_4 є її двоюрідна тітка, дітей в неї не було, син помер ОСОБА_15 , тому після смерті чоловіка в серпні 2010 року вона почала проживати у племінника, ОСОБА_9 , потім вона жила у сестри ОСОБА_16 , а коли та померла, то проживала у інших родичів. Племінник з нею не хотів більше жити із-за її важкого характеру, а ОСОБА_3 забрала її до себе на умовах, що та все своє майно на неї перепише, це їй сама ОСОБА_4 казала. Так в неї була онкологія тіла матки, вона двічі лікувалася в лікарні з кровотечею, а потім вони її забрали до себе, бо ОСОБА_3 зі слів померлої, не захотіла її до себе пускати. Вони з ОСОБА_4 другого грудня прямо з лікарні м. Запоріжжя поїхали на таксі до ОСОБА_3 за її речами, після цього вона переїхала до них. Вона була слабенька, в неї було професійне захворювання, вона постійно кашляла, але пам`ять в неї була добра, вона розгадувала кросворди, користувалася телефоном, потім вона їй сказала, що позивачці залишила машину, племіннику хату, а нам вирішила заповідати землю, за те що ми за нею доглядали. Так як вона була слабенька, ходила на милицях, тому нотаріуса запросили додому, потім вона їй сказала, що заповіт який писала на ОСОБА_3 , відмінила. Перед самою смертю вона була вдячна їй за допомогу, попросила поховати її біля мами, сина та чоловіка. Померла вона при пам`яті, про самогубство ніколи не казала, постійно приймала ліки. Вони викликали їй швидку допомогу та запрошували додому свого сімейного лікаря.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснив, що допомагав своїй кумі, ОСОБА_1 забрати бабусю з лікарні. Він з ними їздив на таксі у якийсь будинок, де забирали речі бабусі, вона ходила на милицях, це було наприкінці листопада. Бабуся в дорозі поводила себе адекватно.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона працює сімейним лікарем у Якимівській ЦРЛ та зазначила, що вона не пам`ятає хвору ОСОБА_4 ..

У судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона працює терапевтом у амбулаторії м. Мелітополь. Також зазначила, що точної дати не пам`ятає, але вона приїздила на адресу дивитися хвору, так як родичі ОСОБА_4 є її пацієнтами. То була старенька бабуся, вона лежала, коли вона запитувала щось в неї, вона їй відповідала, що в неї болить живіт, її родичі сказали, що в неї онкологія. Неадекватності у неї вона не бачила, та могла приписати їй щось знеболююче та від закрепу і порекомендувала звернутися до онколога.

Рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2022 року (т.с. 1 а.с.183-187) позовні вимоги ОСОБА_3 у цій справі задоволено.

Заповіт № 4155, який було складено 11 грудня 2019 року ОСОБА_4 та який було посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Земенковою Юлією Анатоліївною згідно змісту якого, тобто заповіту, ОСОБА_4 заповідала належні їй земельну ділянку площею 6,0298 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 10,2397 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області на користь ОСОБА_1 - визнано недійсним.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с.188-193) просила рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити постанову про відмову у задоволенні позову, стягнути з позивача судові витрати по сплаті судового збору.

В автоматизованому порядку 25.03.2022 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Крилову О.В., суддів членів колегії Кухаря С.В. та Полякова О.З. (т.с. 1 а.с.203). Ухвалою апеляційного суду від 15.07.2024 року (т.с. 1 а.с.216-218) направлено до Ленінського районного суду м. Запоріжжя копії матеріалів апеляційного провадження № 22-ц/807/23/24 у цивільній справі № 937/4169/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі адвоката Скворцової Олени Володимирівни на рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкова Юлія Анатоліївна, для вирішення процесуального питання про відновлення втраченого судового провадження; після вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження матеріали справи направити на адресу Запорізького апеляційного суду.

В автоматизованому порядку 13.08.2024 року суддею доповідачем Гончар М.С. замінено суддю доповідача Крилову О.В. у зв`язку зі звільненням останньої у відставку, рішення ВРП від 06.08.2024 року т. с. 1 а.с.221-222). Ухвалою апеляційного суду від 14 серпня 2024 року (а.с.223) матеріали вищезазначеного апеляційного провадження у цій справі прийнято до провадження, витребувано у Ленінського районного суду м. Запоріжжя матеріали відновленого провадження цивільної справи ЄУН 937/4169/20 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкова Юлія Анатоліївна, про визнання заповіту недійсним на виконання вищезазначеної ухвали Запорізького апеляційного суду від 15.07.2024 року. 29.08.2024 року до апеляційного суду надійшли матеріали відновлення втраченого судового провадження у цій справі (т.с. 1 а.с.226).

В автоматизованому порядку 30.08.2024 року суддею Подліяновою Г.С. у цій справі замінено суддю ОСОБА_20 у зв`язку із тривалою відпусткою останнього (т. с. 1 а.с.227-228). Ухвалою апеляційного суду скаргу апелянта залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків (т.с. 1 а.с.229), які було усунуто 05.09.2024 (т.с. 1 а.с.234-238). В автоматизованому порядку 10.09.2024 року суддею Бєлкою В.Ю. у цій справі замінено суддю ОСОБА_21 у зв`язку із тривалою відпусткою останнього (т.с. 1 а.с.239-240). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою у цій справі відкрито 10.09.2024 року (т.с. 1 а.с.241-242), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду (т.с. 1 а.с.243), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідного штат суддів Запорізького апеляційного суду взагалі.

Позивач та третя особа не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В автоматизованому порядку 18.11.2024 року суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю ОСОБА_22 у зв`язку із звільненням останнього у відставку, рішення ВРП від 24.09.2024 року (т.с. 2 а.с.7-8).

У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (т.с. 1 а.с. 246-252, т.с. 2 а.с. 1-6), у тому числі сторони через своїх представників, що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представників сторін адвокатів: Скворцової О.В. (яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 ) та ОСОБА_23 (який діє в інтересах позивача ОСОБА_3 ).

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх учасників цієї справи, які не з`явились, за присутності представників сторін адвокатів: Скворцової О.В. (яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 т.с. 1 а.с. 237-238) та ОСОБА_23 (який діє в інтересах позивача ОСОБА_3 т.с. 1 а.с. 166).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі, керувався ст.ст. 10-11, 81-82, 105, 141, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1233, 1234, 1247, 1248, 1254, 1257 ЦК України та виходив із такого.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.76 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових та електронних доказів, висновків експертів та показаннями свідків. За правилами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253цього Кодексу). Відповідно до ч. ч. 1 4 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 321 цього Кодексу.

Фактичні обставини справи

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого повторно Шевченківським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті м. Мелітополь Запорізької області (копія т.с. 1 а.с. 57).

Як встановлено під час розгляду справи, ще за життя, а саме 10 лютого 2018 року ОСОБА_4 залишила заповіт, яким заповіла ОСОБА_3 належне їй майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , автомобіль ВАЗ- 211440, земельну ділянку площею 6,0298 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 10,2397 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельні ділянки розташовані на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області, що підтверджується заповітом, посвідченим приватним нотаріусом Якимівського районного нотаріального округу Запорізької області Уколовим С.А. (копія т.с. 1 а.с. 62-63).

Відповідно до заповіту посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Земенковою Ю.А., 11 грудня 2019 року ОСОБА_4 залишила заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 належні їй земельну ділянку площею 6,0298 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та земельну ділянку площею 10,2397 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельні ділянки розташовані на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області (копія т.с. 1 а.с. 146-149).

Висновки суду першої інстанції

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року № 9, правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов`язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225, частини другої статті 1257 ЦК суд відповідно до статті 145 ЦПК за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов`язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Судом для визначення відповідного стану померлої ОСОБА_4 було призначено посмертну судово-психіатричну експертизу. Згідно висновку судово-психіатричного експерта КНП «ОКЗ НПД» ЗОР № 462 від 11.10.2021 року (а.с. 170-176) ОСОБА_4 , 1935р.н., під час підписання заповіту 11.12.2019 виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астенічного) розладу помірно-вираженого ступеню, внаслідок ракової інтоксикації викликаної онкологічним захворюванням (аденокарцинома матки з метастазами). Помірно виражений емоційно-нестійкий (астенічний) розлад був обумовлений загальною слабкістю, головними болями, запамороченням, самостійно не пересувалася, що відображено у медичній документації та показаннями свідків, цей стан супроводжувався зниженням потягів і вітальних функцій, виснажливістю розумових процесів, коли знижується продуктивна психічна діяльність, ускладнено осмислення сформованої ситуації, зниження критичних і прогностичних функцій, з`являється пасивна підкоряємість, підекспертна потребувала сторонньої допомоги. Тому, під час підписання заповіту 11.12.2019 ступінь психічних розладів був такий, що істотно впливав (обмежував) на її здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Крім того, у висновку зазначено, що комісія дійшла висновку, що ОСОБА_4 , 1935р.н., під час підписання заповіту 11.12.2019 виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічного емоційно-нестійкого (астенічного) розладу помірно-вираженого ступеню, внаслідок ракової інтоксикації викликаної онкологічним захворюванням (аденокарцинома матки з метастазами). В момент підписання заповіту 11.12.2019 ступінь психічних розладів був такий, що істотно впливав (обмежував) на її здатність розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Виходячи з цього, доводи свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_14 про те, що ОСОБА_4 до самої смерті знаходилась у цілком адекватному стані, її мова була пов`язаною, судження не плутаними, вона цілком розуміла, що відбувається та в повній мірі усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними, суд першої інстанції вважав необґрунтованими та безпідставними, оскільки такі посилання є візуальним спостереженням та суб`єктивною оцінкою свідків, жоден з яких не має спеціальної освіти для достовірної оцінки поведінки ОСОБА_4 .

Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний заповіт був складений ОСОБА_4 11 грудня 2019 року, тобто за два дні до смерті, в час, коли, як зазначено у висновку експертизи, ОСОБА_4 перебувала у стані, який супроводжувався зниженням потягів і вітальних функцій, виснажливістю розумових процесів, коли знижується продуктивна психічна діяльність, ускладнено осмислення сформованої ситуації, зниження критичних і прогностичних функцій, з`являється пасивна підкоряємість, підекспертна потребувала сторонньої допомоги.

При проведенні посмертної судово-психіатричної експертизи судовими експертами були додержані всі вимоги чинного законодавства, в межах їх компетенції та повноважень, на підставі інформації та документів, наявних на час проведення експертизи, відповідь на поставлене питання щодо того, чи могла ОСОБА_4 на час укладення заповіту, тобто на 11 грудня 2019 року, усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, викладена повно та відповідає іншим фактичним даним, дослідницька частина узгоджена з підсумковою частиною висновку, висновок експертизи обґрунтований та узгоджений з іншими матеріалами справи, тому зазначений висновок посмертної судово-психіатричної експертизи є об`єктивним, достовірним та правдивим, і повинен бути покладений в основу судового рішення стосовно вирішення заявленого позову та визнання заповіту недійсним.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку, що на час укладення оспорюваного правочину, а саме на 11 грудня 2019 року ОСОБА_4 мала такий ступінь психічних розладів, який істотно впливав (обмежував) на її здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними, а докази, які спростовують зазначені обставини, в матеріалах справи відсутні.

На підставі вищевикладеного, суд першої інстанції вважав можливим позов задовольнити та визнати заповіт від 11 грудня 2019 року, складений ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Земенковою Юлією Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 4155, недійсним.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Так, апеляційним судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 у своєму вищезазначеному позові (т.с. 1 а.с. 41-43) у цій справі в його обґрунтування посилалась на ст. 1233 -1234, 1257 ЦК України (т.с. 1 а.с. 43), але, при цьому, зазначала що оспорюваний заповіт від 11 грудня 2019 року (т.с. 1 а.с. 42) складений ОСОБА_24 «…під впливом наявності у неї тяжкої хвороби, вживання сильнодіючих обезболюючих речовин, вона не усвідомлювала свої дії, не могла в повній мірі керувати своїми діями, вчинкам, тобто бажання заповідача не було вільним та не відповідало її волі…».

В силу вимог ст. 1233 ЦК України (Поняття заповіту) Заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті.

За змістом ст. 1234 ЦК України (Право на заповіт): 1. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. 2. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України (Недійсність заповіту): 1. Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. 2. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. 3. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. 4. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

В силу вимог ст. 225 ЦК України (Правові наслідки вчинення правочину дієздатною фізичною особою, яка у момент його вчинення не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними): 1. Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. 2. У разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред`явити її опікун. 3. Сторона, яка знала про стан фізичної особи у момент вчинення правочину, зобов`язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану у зв`язку із вчиненням такого правочину.

При цьому, застосування в якості правової підстави у цій справі для визнання недійсним вищезазначеного заповіту за позовом ОСОБА_3 ст. 1257 ч. 1 ЦК України виключає можливість застосування ст. 225 ч. 1 ЦК України у цій справі.

Оскільки, у матеріалах цієї справи відсутній категоричний висновок посмертної судово-психіатричної експертизи про неможливість заповідача ОСОБА_4 під час складання та підписання 11.12.2019 року вищезазначеного оспорюваного заповіту на користь ОСОБА_1 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, а тому застосування судом у цій справі саме ст. 225 ЦК України для визнання вищезазначеного заповіту недійсним виключається.

Тому, суд першої інстанції у цій справі мав виходити із презумпції психічного здоров я заповідача, суть якої полягає у тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та у порядку, передбачених Законом України «Про психіатричну допомогу» № 1489-Ш та іншими законами України.

Оскільки, у постановах вищих судів неодноразово вказувалося, що розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі ст. 225 ЦК України здійснюється з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те, що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 р. у справі № 6-9цс12; постанова Верховного Суду України від 28 вересня 2016 р. у справі № 6-1531цс16; постанова Верховного Суду від 20 червня 2018 р. у справі № 161/17119/16-ц; постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018р. у справі № 522/25597/13-ц; постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 р. у справі № 311/3823/15- ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

Однак, апеляційним судом встановлено, що, описуючі свої висновки експерти вказують що заповідач згідно медичної документації скаржилася на запамарочення, однак жодними медичними документами вказані висновки не підтверджуються, при виписці з лікарні згідно епікризів, в тому числі за останні роки, лікарями зазначалось про її задовільний стан та ясну свідомість.

Стабільний діагноз, який встановлювався хворій: захворювання тіла матки, хронічна гіпохромна анемія. Згідно із випискою з медичної карти № 4830/853 від 19.10.2018 року (т.с.1 а.с. 68-69) хворої Шарлай об`єктивний стан хворого «общее состояние средней тяжести,сознание ясное, психоневрологический статус без особенностей».

Відповідно до виписки з медичної карти № 3801 від 02.10.2019 року (т.с. 1 а.с. 111-113), якщо звернути увагу на останнє лікування за життя спадкодавця згідно виписки № 4738 від 02.12.2019 року (т.с. 1 а.с.70-71), об`єктивний статус хворого - «состояние удовлетворительное», проводилось опитування хворої при надходженні її до лікарні, що свідчить про її адекватність, поради лікаря при виписці з лікарні «симптоматичне лікування».

При цьому, наркотичні знеболювальні препарати хворій не призначались та нею не приймались. На обліку у лікаря - психіатра спадкодавець не перебувала, з будь-яким діагнозом, який би свідчив про нездатність нею розуміти значення своїх дій та керувати ними. Недієздатною заповідач не визнавалась. Лікар ОСОБА_19 зазначала, що під час відвідування громадянки Шарлай на дому у грудні 2019 року від неї надходили скарги щодо болі у животі, ознак неадекватності не було, рекомендовано звернутись до онколога.

Останнє звернення за медичною допомогою було шляхом телефонування на диспетчерський пульт 103 швидкої допомоги вночі о 2:43 13 грудня 2019 року (в день смерті заповідача) зі скаргами на погіршення стану здоров`я ОСОБА_4 , а саме болю в животі та блювання, скарг на психічну неадекватність не надходило, значне погіршення стану здоров я хворої мало місце вже після складання заповіту через два дні.

Таким чином, апеляційним судом у цій справі встановлено, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 на складання та підписання вищезазначеного оспорюваного заповіту від 11.12.2019 року було вільним і відповідало її волі. Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та стороною позивача суду першої інстанції у цій справі не були надані.

Хоча, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ст. 81 ч. 6 ЦПК України). Підстави для звільнення позивача від доказування, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача. Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі відсутні та зокрема стороною позивача ОСОБА_3 апеляційному суду не надані.

В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Проте, здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних осіб… у спосіб, визначений законом… Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи ….(ст. 13 ч. 1 ЦПК України). В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ст. 367 ч. 6 ЦПК України).

Апеляційним судом встановлено, що оспорюваний заповіт у тому числі містить таку інформацію (а.с.146-147): «Зміст ст. ст. 1235-1242, 1244-1248. 1254, 1255, та ч. 2 ст. 1307 Цивільного кодексу України мені нотаріусом роз`яснено. Цей заповіт складено у двох оригінальних примірниках українською мовою, кожний з яких власноручно підписаний заповідачем, один з яких зберігається в справі приватного нотаріуса, а другий видається на спеціальному нотаріальному бланку заповідачу ОСОБА_4 . На моє прохання заповіт записано нотаріусом з моїх слів вірно за допомогою загальноприйнятих технічних засобів за адресою: АДРЕСА_2 о 10 годині 00 хвилині. Українською мовою я володію в об`ємі, достатньому для розуміння тексту цього документа. Заповіт прочитаний мною вголос і особисто підписаний (власноручний допис ОСОБА_4 ) Підпис (власноручний допис ОСОБА_4 )…одинадцятого грудня дві тисячі дев`ятнадцятого року. Цей заповіт посвідчено мною, Земенковою Ю.А., приватним нотаріусом Мелітопольского міського нотаріального округу Запорізької області. Заповіт записаний мною нотаріусом зі слів ОСОБА_4 . Заповіт до підписання прочитаний вголос заповідачем ОСОБА_4 і власноручно підписаний нею у моїй присутності. Особу її встановлено, дієздатність перевірено. У зв`язку із хворобою заповідача заповіт складено та посвідчено удома за адресою: АДРЕСА_2 . Зареєстровано в реєстрі за № 4155… (підпис та печатка нотаріуса Ю.А. Земенкової)».

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що:

- при наявності вищезазначеної хвороби (ст. 82 ч. 1 ЦПК України), яка лише істотно впливала (обмежувала), але не виключала можливість заповідача ОСОБА_4 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, нотаріус Земенкова Ю.А. мала право, перевіривши дієздатність та волю заповідача ОСОБА_4 , посвідчити 11.12.2019 року її ( ОСОБА_4 ) вищезазначений заповіт на користь ОСОБА_1 удома за вищезазначеною вказаною в заповіті адресою на її прохання,

- цей заповіт складений з дотриманням вимог ст. 1257 ЦК України.

Належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справі відсутні (будь-яке рішення суду в будь-якій іншій справі і чи рішення Мінюсту тощо про визнання будь-яких дій нотаріуса Земенкової Ю.А. при посвідченні цього заповіту ОСОБА_4 незаконними тощо) у матеріалах цієї справи відсутні та стороною позивача апеляційному суду не надані.

В силу вимог ст. 89 ч. 2 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Так, апеляційним судом встановлено, що вищезазначений висновок експертизи та покази свідків зі сторони позивача ОСОБА_3 у цій справі спростовуються показами свідків зі сторони відповідача ОСОБА_1 та приватним нотаріусом Земенковою Ю.А. (зміст заповіту), які наполягали на тому, що волевиявлення заповідача ОСОБА_4 на складання вищезазначеного оспорюваного з боку позивача ОСОБА_3 заповіту від 11.12.2019 року на користь ОСОБА_1 було вільним та відповідало волі заповідача.

Так, суд першої інстанції не звернув належної уваги на покази свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_25 , ОСОБА_14 , лікаря ОСОБА_19 , які пояснювали що заповідач до самої смерті знаходилась у цілком адекватному стані, її мова була пов`язаною, судження не плутаними, вона цілком розуміла, що відбувається та в повній мірі усвідомлювала значення своїх дій та керувала ними.

Судом при ухвалені рішення не враховано, що свідки з боку позивача останні два три тижні життя заповідача (саме той період у який складався спірний заповіт) її не бачили, тому їм не могло бути відомо що заповідач була у неадекватному стані під час підписання заповіту. Їх покази носили узагальнений характер, вони розповідали що вона була неадекватною все життя, була чудна «розповідала про німців» тощо, при цьому сумнівам щодо її адекватності під час складання заповіту на користь позивачки у лютому 2018 року не підвергали.

Додатковим підтвердження того, є той факт, що оспорюваним заповітом заповідач ОСОБА_4 свідомо заповіла ОСОБА_1 не все своє майно (1) житловий будинок АДРЕСА_4 ) автомобіль ВАЗ- 211440, 3) земельну ділянку площею 6,0298 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельну ділянку площею 10,2397 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, 4) земельні ділянки розташовані на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області зміст заповіту на користь позивача ОСОБА_3 - т.с. 1 а.с. 62-63), а лише його частину - у вигляді двох земельних ділянок, розташованих на території Новоданилівської сільської ради Якимівського району Запорізької області - зміст заповіту на користь ОСОБА_1 - т.с. 1 а.с. 146).

І цей заповіт заповідача ОСОБА_4 є логічним, послідовним, узгоджується із сукупністю всіх наявних у цій справі вище доказів сторін та поясненнями сторони апелянта в апеляційній скарзі (т.с. 1 а.с. 1 зворот), за змістом яких: «… Розпорядження заповідача зроблене …про призначення заповідачем саме відповідачки було свідомим, оскільки саме відповідач забрала хвору спадкодавицю з Запорізької лікарні до себе додому, надала їй належне піклування, тепло та затишок, одежу та їжу, догляд , забезпечила всім необхідним. Будучи вдячною відповідачці за її добре відношення ОСОБА_4 вирішила заповісти їй деяке майно….».

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 слід задовольнити, рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2022 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення (прийняти постанову); у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкова Ю.А. про визнання заповіту недійсним у цій справі слід відмовити.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України, в разі задоволення апеляційної скарги відповідача та відмови у позові позивачу у цій справі: - позивач ОСОБА_3 не має права на компенсацію за рахунок відповідача ОСОБА_1 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, - і, навпаки, відповідач має право на компенсацію за рахунок позивача понесеного документально підтвердженого нею розміру судового збору за вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі 1260,00 грн. (т.с. 1 а.с. 207).

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 17 січня 2022 року у цій справі скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Мелітопольського міського нотаріального округу Земенкова Юлія Анатоліївна про визнання заповіту недійсним у цій справі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір за апеляційну скаргу у розмірі 1260,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 02.12.2024 року, оскільки у період з 30.11.2024 року по 01.12.2024 року мали місце вихідні дні.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Подліянова Г.С.