Сарненський районний суд
________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 572/2101/24
Провадження № 2/572/807/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

Сарненський районний суд Рівненської області

в складі : головуючого судді ВЕДЯНІНОЇ Т.О.,

за участю секретаря судового засідання ТАРАСЮК О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гора Р.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою від 31 жовтня 2023 року у сумі 119900,70 грн., з яких основна сума боргу -114400 грн., 3% річних -1099 грн., інфляційні втрати -1401,71 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 31 жовтня 2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 одержав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 3200 доларів США (122 тисячі гривень) і зобов`язувався їх повернути до 12 січня 2024 року. 16 січня 2024 року відповідач повернув лише 7600 грн. 20 квітня 2024 року на адресу відповідача було направлено вимогу про повернення боргу за розпискою, яке було відправлено поштою, однак дане відправлення не вручено адресату. На день подачі позову відповідач борг не повернув . Крім того, в зв`язку з тим, що відповідач неналежно виконує грошове зобов`язання, на вимогу позивача борг не сплатив, тому просять стягнути з відповідача штрафні санкції.

Позивач та представник позивача подали письмову заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, позов підтримали.

Заявою від 12 листопада 2024 року представник позивача вказав, що при подачі позовної заяви ним було зроблено описку у прізвищі відповідача, тому просить вважати правильним прізвище відповідача ОСОБА_3 замість ОСОБА_4 .

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час проведення судового засідання належним чином, не повідомив суд про причини неприбуття, відзив на позовну заяву не подав.

Судом ухвалено про заочний розгляд справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Дослідивши письмові докази, давши їм правову оцінку, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено що 31 жовтня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 3200 доларів США ( що становить 122000 грн.), про що останній написав відповідну розписку. Згідно даної розписки вбачається , що ОСОБА_2 отримав позику від ОСОБА_1 в розмірі 3200 доларів США (122000 грн.), які зобов`язався повернути до 12 січня 2024 року.

Укладений договір відповідає вимогам, установленим для правочинів, які укладаються в письмовій формі, і приймається судом як доказ, який вказує на факт наявності боргу відповідача перед позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 суду не надав доказів, які б вказували на виконання останнім своїх зобов`язань за договором позики, до теперішнього часу не виконав свої зобов`язання перед позивачем.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відтак, у справі встановлено, що розписка від 31 жовтня 2023 року підтверджує факт укладення договору позики між сторонами, зокрема отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошових коштів в борг, що вказує на обов`язок їх повернути. Відповідач договірні зобов`язання не виконав, а тому за вимогою позивача суд вважає необхідним стягнути на його користь суму неповернутих грошових коштів в розмірі 114400 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, 3% та інфляційні втрати нараховано за період з 12 січня 2024 року по 16 січня 2024 року на суму заборгованості 122000 грн. , 3% річних становить 40 грн, інфляційні втрати 488 грн.; за період з 16.01.2024 року по 08 травня 2024 року на суму заборгованості 114400 грн. складає 3% річних- 1059 грн., інфляційні втрати -913,71 грн. Всього на загальну суму 3% річних 1059 грн., інфляційні втрати- 1401,71 грн.

Однак, п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, передбачає звільнення від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України на період воєнного стану, тому позов в цій частині не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання про те, що оскільки між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, які не виконані стороною відповідача, а тому у відповідності до умов договору та норм Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1155,44 грн. (1211,20х114400: 119900,70= 1155,44).

На підставі викладеного, ст.ст. 530, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , заборгованість за розпискою від 31 жовтня 2023 року у сумі 114400 (сто чотирнадцять тисяч чотириста) гривень.

В позові про стягнення 3% річних-1099 грн. та інфляційні втрати 1401,71 грн. відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1155 (одна тисяча сто п`ятдесят п`ять) гривень 44 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з моменту проголошення. У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: