КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_2 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Барановим Олександром Валерійовичем, та ОСОБА_3 , на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_4 (правонаступник - ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_5 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що між позивачем та третьою особою укладено договір позики від 30.10.2020, відповідно до умов якого позивач надав третій особі кредит у загальній сумі 1 118 893 грн., що еквівалентно 39 200 дол. США за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладання цього договору, а позичальник зобов`язалася повертати отримані кошти у встановленому договором порядку з кінцевою датою повернення до 30.04.2021 включно.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань по вказаному договору позики між позивачем та відповідачем був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки зареєстрований в реєстрі за №2973 від 30.10.2020.

Відповідно до договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м. та житловою площею 20,5 кв.м. та нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 20,5 кв.м., що належить відповідачу на праві власності.

Вартість предмету іпотеки на момент укладення договору становила 1118893 грн.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 не виконала умови договору позики та не повернула у повному обсязі суму кредитних коштів у строк, встановлений договором, внаслідок чого станом на 07.08.2023 за договором позики утворилась заборгованість в розмірі 5 332 145, 85 грн., позивач звернувся з даним позовом до суду та просив з метою погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 08.02.2024 позов задоволено частково.

З метою погашення заборгованості ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , за договором позики від 30.10.2020 перед ОСОБА_4 у розмірі 1 119 260,00 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_3 на праві власності, а саме: квартиру АДРЕСА_4 , що складається з 1 (однієї) житлової кімнати, має загальну площу 49,6 кв.м. та житлову площу 20,5 кв. м., належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В.В. 08.10.2020 за реєстровим №760, шляхом реалізації через електронний аукціон за початковою ціною не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір у розмірі 13 420 грн. (а.с. 129-133).

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16.05.2024 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08.02.2024.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що у Законі України "Про іпотеку" відсутні положення щодо можливості звернення стягнення в примусовому порядку на частину предмета іпотеки (частину нерухомого майна, зареєстрованого як самостійний об`єкт нерухомого майна) як складової предмета іпотеки, враховуючи, що під час судового розгляду справи експертної оцінки предмету іпотеки не проводилося і початкова вартість предмету іпотеки та його складових не визначалася (а.с. 161-171).

Щодо свого права на звернення до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_2 у заяві про заміну позивача правонаступником, вказувала, що 06.03.2024 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено Договір про відступлення права вимоги за договором позики від 30.10.2020 та Договір про відступлення прав за договором іпотеки від 30.10.2020 (а.с. 178-180).

У зв`язку з цим, у судовому засіданні судом апеляційної інстанції протокольною ухвалою суду задоволено клопотання ОСОБА_2 про залучення її до участі у справі як правонаступника позивача ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано вимоги Закону України від 15.03.2022 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), ст.ст. 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону (а.с. 216-218).

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки у судове засідання суд не сповістили.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги ОСОБА_2 вбачається, що остання оскаржує рішення суду першої інстанції лише щодо неправомірної відмови у зверненні на увесь предмет іпотеки. Апеляційна скарга відповідача містить лише посилання щодо неврахування судом першої інстанції Закону України від 15.03.2022 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану".

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення пені сторонами не оскаржено, а відтак в цій частині не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційних скарг, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 30.10.2020 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договір позики, відповідно до умов якого позивач надав третій особі грошові кошти в розмірі 1118893 грн., що еквівалентно 39 200 доларам США за середнім курсом продажу долара США комерційними банками на дату укладання цього договору, а позичальник зобов`язаний повернути отримані кошти до 30.04.2021 включно (а.с. 10-12).

В забезпечення виконання умов договору позики між ОСОБА_4 та відповідачем був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки №2973 від 30.10.2020.

Відповідно до договору іпотеки в іпотеку прийнято нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_4 , загальною площею 49,6 кв.м., та житловою площею 20,5 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі договору дарування квартири та нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 20,5 кв.м. (а.с. 22-26).

Вартість предмету іпотеки на момент укладення договору становила 118893 грн.

Разом з тим, третя особа не виконала умови договору позики та не повернула отримані в позику грошові кошти у строк встановлений договором, тобто до 30.04.2021, внаслідок чого у останньої станом на 07.08.2023 утворилась заборгованість в розмірі 5 332 145, 85 грн., яка складається з 1 119 260 грн. - сума основної заборгованості за договором позики; 4 212 885, 85 грн. - пеня нарахована на суму простроченої заборгованості за період з 30.08.2022 по 30.8.2023 (а.с. 13-21).

06.03.2024 між ОСОБА_4 , як первісним позикодавцем, та ОСОБА_2 , як новим позикодавцем, було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договором позики від 30.10.2020, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_2 прийняла на себе право вимоги від ОСОБА_5 належного виконання всіх зобов`язань за Договором позики від 30.10.2020.

Також, 06.03.2024 між ОСОБА_4 , як первісним іпотекодержателем, та ОСОБА_2 , як новим іпотекодержателем, було укладено Договір про відступлення прав за Договором іпотеки, посвідченим 30.10.2020 приватним нотаріусом Ковальчуком С.П., за реєстровим номером № 297ю

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, встановивши, що розмір заборгованості за договором позики становить 1119260 грн., дійшов висновку про наявність підстав для звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_4 , оскільки вартість останньої згідно звіту про оцінку майна становить 1349243 грн., що в свою чергу буде достатнім для погашення заборгованості за договором позики та задовольнить вимоги позивача як кредитора.

Так, згідно з п. 4.1 та п. 5.1 Договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання ОСОБА_5 умов Договору позики, ОСОБА_4 набуває права задовольнити свої вимоги за Договором позики шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, визначеному Договором іпотеки та чинним законодавством.

Як вбачається зі змісту положень розділу 5 та 6 Договору іпотеки, сторони у договорі іпотеки узгодили три способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в договорі.

За п. 6.9 Договору іпотеки позивач вправі задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги у повному обсязі, який визначається іпотекодержателем самостійно на момент реалізації свого права звернення стягнення на предмет іпотеки. Загальна сума заборгованості складається зокрема, але не виключно з суми заборгованості за договором позики, витрат, понесених на відшкодування збитків позивача, завданих прострочкою виконання умов Договору позики та Договору іпотеки.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Частинами 1 та 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України "Про іпотеку" реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, з вищенаведеного вбачається, що у Законі України "Про іпотеку" відсутні положення щодо можливості звернення стягнення в примусовому порядку на частину предмета іпотеки (частину нерухомого майна, зареєстрованого, як самостійний об`єкт нерухомого майна) як складової предмета іпотеки.

Як вже зазначалося вище, предмет іпотеки за договором іпотеки складається з об'єкту нерухомого майна - квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 49,6 кв.м. та житловою площею 20,5 кв.м., та об'єкту нерухомого майна - нежитлового приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 20,5 кв.м.

Однак, незважаючи на те, що кожен з вищенаведених об'єктів нерухомого майна є складовою частиною предмету іпотеки, а чинним законодавством не передбачено можливості звернення стягнення лише на частину предмета іпотеки, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості лише на квартиру АДРЕСА_4 , оскільки вартість останньої згідно звіту про оцінку майна становить 1349243 грн.

При цьому, слід зазначити, що під час розгляду справи вартість предмету іпотеки судом не встановлювалася, будь-якої експертної оцінки предмету іпотеки не проводилося, вимог про встановлення початкової вартості предмету іпотеки позивачем не заявлялося., що унеможливлювало дійти висновку про достатність вартості для погашення заборгованості лише за рахунок частини предмету іпотеки.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, у зв`язку неправильним застосуванням норм матеріального права, ухвалене судом першої інстанції заочне рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за Договором позики від 30.10.2020 перед ОСОБА_2 , що утворилася станом на 21.08.2023 у розмірі 1 119 260 грн. 00 коп. звернути стягнення на Предмет іпотеки, який належить ОСОБА_3 на праві власності, а саме: квартиру АДРЕСА_4 , що складається з 1 (однієї) житлової кімнати, має загальну площу 49,6 кв.м. та житлову площу 20,5 кв. м., належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосевим В.В. 08 жовтня 2020 року за реєстровим №760; нежитлове приміщення 615, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , має загальну площу 20,5 кв. м., належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосевим В.В. 08.10.2020 за реєстровим №758, шляхом реалізації через електронний аукціон за початковою ціною не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

При цьому, ухвалюючи нове судове рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відповідно до Закону України від 15.03.2022 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія ст. 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), оскільки положення вказаного Закону не поширюються на спірні правовідносини, які виникли між фізичними особами.

Також, оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 20 130 грн. 00 коп. (а.с. 206).

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Барановим Олександром Валерійовичем, та ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) за Договором позики від 30 жовтня 2020 року перед ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), що утворилася станом на 21 серпня 2023 року у розмірі 1 119 260 (один мільйон сто дев'ятнадцять тисяч двісті шістдесят) грн. 00 коп. звернути стягнення на Предмет іпотеки, який належить ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на праві власності, а саме:

- квартиру АДРЕСА_4 , що складається з 1 (однієї) житлової кімнати, має загальну площу 49,6 кв.м. та житлову площу 20,5 кв. м., належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосевим В.В. 08 жовтня 2020 року за реєстровим №760,

- нежитлове приміщення 615 (шістсот п`ятнадцять), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 , має.,загальну площу 20,5 кв. м., належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосевим В.В. 08 жовтня 2020 року за реєстровим №758,

шляхом реалізації через електронний аукціон за початковою ціною не нижче за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 08 лютого 2024 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 20 130 (двадцять тисяч сто тридцять) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 23 липня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова