ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року

м. Київ

справа № 362/5218/20

провадження № 61-665 св 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Коломієць Г. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Савчак Ярослав Олегович,

відповідачі: Васильківська міська рада Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представник ОСОБА_3 - адвокат Соболівський Антон Михайлович,

третя особа - відділ у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Ярослава Олеговича,на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у складі судді Лебідь-Гавенко Г. М. від 27 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І. від 28 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Васильківської міської ради Київської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - відділ

у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, про визнання незаконними та скасування рішень міської ради, зобов`язання вчинити дії.

Позов мотивований тим, що 26 лютого 2019 року на П`ятдесятій сесії сьомого скликання Васильківська міська рада Київської області прийняла рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 за адресою:

АДРЕСА_1 , площею 0,0600 га та зобов`язано ОСОБА_2 розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Однак, вказана земельна ділянка є прибудинковою територією, на якій знаходиться багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_1 , споруди, якою постійно користуються співвласники квартир будинку.

Відповідно до архівної довідки, виданої Архівним відділом Васильківської міської ради від 18 листопада 2019 року за № 06-07/181, рішенням від 09 січня 1978 року

№ 3 Васильківська міська рада депутатів трудящих виконавчий комітет відповідно до результатів обміру земель збудованих кварталів, зареєстрував за землекористувачами земельну ділянку по АДРЕСА_1 прибудинкову територію, розміром 1887 кв. м.

Вказувала, що вона є власником квартир у багатоквартирному житловому будинку АДРЕСА_1 .

Зазначала, що ОСОБА_2 не має жодного відношення до будинку

АДРЕСА_1 , оскільки проживає в м. Василькові за іншою адресою, а отримала дозвіл на розробку проектної документації для будівництва житлового будинку, господарських будівель та споруд на земельну ділянку розміром 0,0600 га, яка є прибудинковою територією біля вказаного будинку.

Також вказувала, що протягом 2019-2020 року вона разом з мешканцями вказаного будинку зверталися зі скаргами до Васильківської міської ради Київської області про те, що їх права порушені і вони як співвласники багатоквартирного будинку проти надання ОСОБА_2 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

ОСОБА_2 11 червня 2019 року стала власником спільної часткової власності 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

Позивач зазначала, що 27 грудня 2019 року вона звернулася до правоохоронних органів із відповідною заявою, на підставі якої відкрито кримінальне провадження щодо посадової особи Відділу містобудування та архітектури Васильківської міської ради про завідомо неправдиві відомості до висновку про погодження проекту із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 321070000:03:031:0104, яка надається ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Станом на час подання позову до суду кримінальне провадження не закрито.

Незважаючи на вказані обставини, 18 лютого 2020 року на Шістдесят першій сесії сьомого скликання Васильківська міська рада Київської області затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,0557 га. На підставі зазначеного рішення Васильківської міської ради Київської області від 18 лютого 2020 року ОСОБА_2 зареєструвала у Державному реєстрі майнові права на дану земельну ділянку на своє ім?я.

28 березня 2020 року відповідно до номеру запису про право (в Державному реєстрі прав) власником вказаної земельної ділянки став ОСОБА_3 .

Позивач вважала, що її права як співвласника багатоквартирного будинку порушені і вона як співвласник будинку, у тому числі й нежитлових приміщень, споруд, будівель, тощо, які призначені для забезпечення потреб усіх співвласників квартир будинку та належний користувач земельної ділянки - прибудинкової території, на якій також розташовані нежитлові споруди, має першочергове право на користування даною земельною ділянкою і для їх обслуговування необхідно визначити площу.

Посилаючись на викладені обставини, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення П`ятдесятої сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 26 лютого 2019 року про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 ;

- визнати незаконним та скасувати рішення Шістдесят першої сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 18 лютого 2020 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки під будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд громадянці ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , площа земельної ділянки 0,0557 га;

- накласти заборону на земельну ділянку площею 0,0557 га, кадастровий номер якої 321070000:03:031:0104, яка належить на праві власності ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Київській області відділ у Васильківському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки 321070000:03:031:0104 у Державному земельному кадастрі, площею 0,0557 га, розташовану у

АДРЕСА_1 за цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд зареєстрованої за ОСОБА_2 , дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 24 вересня 2019 року;

- зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Головного управління Держгеокадастру у Київській області відділ у Васильківському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки 321070000:03:031:0104 у Державному земельному кадастрі, площею 0,0557 га, розташовану у

АДРЕСА_1 за цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд зареєстрованої ОСОБА_3 , дата державної реєстрації речового права на нерухоме майно 28 березня 2020 року.

Короткий зміст судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 28 листопада 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Судові рішення мотивовані тим, що позивач не довела, що оспорювані рішення Васильківської міської ради Київської області суперечать актам цивільного та земельного законодавства і порушують її права або інтереси, оскільки доказів того, що спірна земельна ділянка, площею 0,0557 га, що розташована по

АДРЕСА_1 , щодо якої Васильківська міська рада Київської області прийняла оспорювані рішення, є частиною прибудинкової території багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 , позивачем не надано.

Суд апеляційної інстанції вказав, що доводи заявника про те, що їй не було відомо про дату, час та місце розгляду справи є безпідставними, оскільки згідно із заяви від 25 жовтня 2022 року, підписаної ОСОБА_1 особисто, остання просила розглядати справу за її відсутності.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У січні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Савчак Я. О.,звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 року, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 березня 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судових рішень, відкрито касаційне провадження у вказаній справі, витребувано цивільну справу № 362/5218/20 з Васильківського міськрайонного суду Київської області та надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У квітні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2024 року справу призначено судді-доповідачеві Луспенику Д. Д., судді, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Гулько Б. І. у зв`язку із відставкою судді ОСОБА_5 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Я. О.,мотивована тим, що судові рішенні є незаконними й необґрунтованими, ухвалені судами з неповним дослідженням всіх обставин у справі та порушенням норм матеріального й процесуального права.

Апеляційний суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 27 березня 2018 року у справі

№ 463/3375/15-а, від 16 травня 2019 року у справі № 826/765/17, від 15 квітня

2020 року у справі № 817/72/18, від 29 квітня 2020 року у справі № 352/669/15-а,

від 29 квітня 2020 року у справі № 461/3563/17.

Крім того, зазначає, що справу розглянуто за відсутностіпозивача, її належним чином не повідомлено про розгляд справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив від представника

ОСОБА_3 - адвоката Соболівського А. М., на касаційну скаргу, в якому зазначається, що доводи касаційної скарги є безпідставними, судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Судом апеляційної інстанції на підставі всебічно з`ясованих обставинах у справі і досліджених наявних у ній доказів, було встановлено, що аргументи поданої апеляційної скарги, в якій заявник посилався на неналежне дослідження судом першої інстанції матеріалів справи не знайшли свого підтвердження.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження

у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій

статті 389 ЦПК України.

Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник, у змісті касаційної скарги, зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

1) Застосування апеляційним судом норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду; 4) судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу(пункти 1, 4 частини другої

статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Я. О., задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Судами встановлено, що згідно з копіями Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 03 липня 2020 року

№ 214922614 та від 04 серпня 2020 року № 219016749 ОСОБА_1 , на підставі договорів дарування частки квартири від 03 липня 2020 року та купівлі-продажу квартири від 04 серпня 2020 року, є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 та квартири АДРЕСА_4 .

Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 з 15 серпня

1997 року проживає та зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_5 .

Згідно з довідкою від 29 липня 2021 року № 5795, виданою Відділом з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою:

АДРЕСА_6 .

08 січня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до Васильківського міського голови

з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Земельна ділянка розташована у

АДРЕСА_1 ).

Рішенням П`ятдесятої сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 26 лютого 2019 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2

по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зобов`язано гр. ОСОБА_2 розробити проект землеустрою.

На підставі вказаного рішення Васильківської міської ради Київської області

від 26 лютого 2019 року на замовлення ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою.

Відповідно до довідки від 12 квітня 2019 року № 97-10-0.24-1122/167-19, виданої відділом у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області, станом на 01 січня 2016 року земельна ділянка, загальною площею 0,0557 га, у АДРЕСА_1 , на території Васильківської міської ради, яка відводиться у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, відноситься до земель: номер рядка 2.4 «Ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель (присадибні ділянки)»; шифр рядка:22; графа:5.

Управління містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради Київської області висновком від 07 червня 2019 року

№192/22.02-07 погодило вказаний проект землеустрою.

Згідно з висновком про розгляд землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 14 серпня 2019 року № 5960/82-19 експерта державної експертизи земельна ділянка, загальною площею 0,0557 га, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 за формою власності є комунальна, на момент складення проекту землеустрою - присадибна ділянка, наявність обмежень на земельній ділянці відсутні. Підсумкова оцінка проекту землеустрою - погоджується.

Відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку

від 24 вересня 2019 року № НВ-019 на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, земельній ділянці площею 0,0557 га, розташованої по АДРЕСА_1 , присвоєно кадастровий номер 321070000:03:031:0104, державна реєстрація земельної ділянки здійснена 24 вересня 2019 року.

Рішенням Шістдесят першої сесії сьомого скликання Васильківської міської ради

від 18 лютого 2020 року затверджено гр. ОСОБА_2 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по

АДРЕСА_1 . Передано безоплатно у приватну власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку з кадастровим номером 321070000:03:031:0104, площею 0,0557 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 також зверталася до Васильківського міського голови

з клопотанням 23 липня 2019 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Земельна ділянка розташована в

АДРЕСА_1 (дана земельна ділянка знаходиться біля її будинку).

Рішенням П`ятдесят п`ятої сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 20 вересня 2019 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 на

АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зобов`язано

гр. ОСОБА_1 розробити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянкиу власність.

У процесі погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

у власність ОСОБА_1 . Управління містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради Київської області надало висновок про відмову у погодженні проекту землеустрою від 23 жовтня 2019 року № 387/22.02-07, керуючись частиною першою статті 42 ЗК України, статтею 1 Закону України «Про особливості здійснення права власників у багатоквартирному будинку».

Не погоджуючись з рішенням Васильківської міської ради Київської області

від 26 лютого 2019 року, згідно з яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність,

ОСОБА_1 зверталася із заявами та скаргами до голови Васильківської міської ради Київської області, депутатів Васильківської міської ради, виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області, народного депутата України Дубінського О. А. , Васильківського відділу Києво-Святошинської місцевої прокуратури, що підтверджується копіями заяв та скарг.

Відповідно до копії листа від 22 листопада 2019 року № Х-376/09.02-05 виконавчий комітет Васильківської міської ради Київської області, на звернення ОСОБА_1 повідомив, що відповідно до Генерального плану міста земельна ділянка щодо якої надано дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою являється територією присадибної забудови.

Листом від 06 грудня 2019 року № 31-10-0.441-607/90-19 Головне управління Держгеокадастру у Київській області за депутатським зверненням народного депутата України Дубінського О. А. надало відповідь ОСОБА_1 , в якому зазначено, що відповідно до відомостей з програмно-апаратного комплексу «Національна кадастрова система» Державного земельного кадастру земельна ділянка, кадастровий номер 321070000:03:031:0104, площею 0,0557 га відноситься до земель комунальної власності та має цільове призначення «02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)». Крім того, згідно з інформації, зазначеної у листі

від 14 листопада 2019 року № 648/01-26 Васильківської міської ради, земельна ділянка, щодо якої порушено питання знаходиться в зоні садибної

забудови. Прибудинкову територію під житловим будинком

АДРЕСА_1 , містобудівною документацією в межах не визначено. Дозвіл на розміщення будівель, споруд, а також громадських вбиралень в межах прибудинкової території вказаного житлового будинку, Управлінням містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради Київської області не видавався.

Листом від 25 листопада 2019 року № 820/22.01-18 Управління містобудування, архітектури та контролю за розвитком інфраструктури Васильківської міської ради Київської області проінформувало, що до Управління зверталася ОСОБА_1 стосовно питання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд, що є прибудинковою територією багатоквартирного будинку, в зв`язку з чим висновком від 23 жовтня 2019 року

№ 387/22.02-07 Управлінням було відмовлено. Стосовно надання ОСОБА_2 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Управління повідомило, що зазначена земельна ділянка відповідно до Генерального плану міста є територією присадибної забудови.

Згідно з копіями Витягів з Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення стосовно погодження проекту із землеустрою щодо земельної ділянки з кадастровим номером 321070000:03:031:0104, кримінальне провадження № 0000915.

ОСОБА_1 надала суду Архівний витяг від 18 листопада 2019 року № 06-07/181, виданий Архівним відділом Васильківської міської ради Київської області, згідно з яким рішенням від 09 січня 1978 року № 3 виконавчого комітету Васильківської міської ради депутатів трудящих «Про результати обміру земель збудованих кварталів…,19» зареєстровано за землекористувачами: вул. Декабристів 28

площу земельної ділянки 1887.

Зміст вказаного Архівного витягу не містить даних про те, що земельна ділянка, площею 1887 кв. м, є прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд

і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які

ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Спірні правовідносини виникли щодо законності набуття відповідачем права власності на земельну ділянку.

Згідно зі статтею 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, ЗК України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку визначеному законом.

Згідно зі статтею 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Частинами першою-четвертою статті 42 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній, сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Порядок використання земельних ділянок на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належний до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів, орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Види, склад, порядок розробки та затвердження містобудівної документації визначаються Кабінетом Міністрів України та регулюються Законом України «Про основи містобудування», Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за

№ 927/11207 прибудинкова територія це - територія навколо багатоквартирного будинку визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Таким чином, віднесення земельної ділянки, відповідно з визначенням її розміру та конфігурації, до прибудинкової території багатоквартирного будинку має свідчити відповідна містобудівна та землевпорядна документація або акт на право власності чи користування земельною ділянкою.

Використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм (стаття 39 ЗК України).

Відповідно до підпунктів «б», «в» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування.

Згідно з частинами першою та другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, за результатами аукціону.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені

в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 12 цього Кодексу.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому порядку.

Згідно з частинами восьмою-десятою статті 118 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється на замовлення громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а вразі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно з законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність.

Відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду може бути оскаржена до суду.

У разі відмови органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування

у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України).

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

За змістом частини третьої статті 24 вказаного Закону органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуючись у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Частиною першою статті 59 вказаного Закону визначено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Рішення ради щодо безоплатної передачі земельної ділянки комунальної власності у приватну власність (крім земельних ділянок, що перебувають у користуванні громадян, та випадків передачі земельної ділянки власнику розташованого на ній жилого будинку, іншої будівлі, споруди) приймається не менш як двома третинами голосів депутатів від загального складу.

Отже, вказаними нормами матеріального права визначено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність громадян та органи, уповноважені розглядати ці питання, зокрема, для передачі земельної ділянки у власність зацікавлена особа звертається до відповідних органів із заявою для отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, за результатами розгляду яких такі органи приймають рішення про погодження чи відмову в погодженні проекту землеустрою.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

Оформлення права власності, користування земельною ділянкою здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Частиною першою статті 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Звертаючись до суду з позовом про визнання незаконними та скасування рішень Васильківською міською радою Київської області, позивач вважала, що прийнятими відповідачем рішеннями про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, про затвердження ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,0557 га та передачу зазначеної земельної ділянки у власність останньої, порушуються її права як співвласника багатоквартирного будинку, оскільки, на думку позивача, спірна земельна ділянка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку, зокрема, частиною прибудинкової території, в якому вона проживає, позивач є належним користувачем земельної ділянки - прибудинкової території, та має першочергове право на користування даною земельною ділянкою.

Судом встановлено, що на підставі розробленого та погодженого в установленому законом порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки

18 лютого 2020 року Васильківською міською радою Київської області прийнято рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та безоплатну передачу у приватну власність ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером 321070000:03:031:0104,площею 0,0557 га, розташованої по АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Тобто, спірна земельна ділянка не є ділянкою, яка є частиною прибудинкової території багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 .

Згідно з даними, що містяться в листі Головного управління Держгеокадастру

у Київській області від 06 грудня 2019 року № 31-10-0.441-607/90-19, прибудинкова територія багатоквартирного житлового будинку

АДРЕСА_1 , містобудівною документацією в межах земельної ділянки не визначена, про що було повідомлено позивача.

Віднесення земельної ділянки, відповідно з визначенням її розміру, конфігурації та меж в натурі, до прибудинкової території багатоквартирного будинку має свідчити відповідна містобудівна та землевпорядна документація, або акт на право власності чи користування земельною ділянкою, позивач таких документів не надала.

Наданий позивачем архівний витяг від 18 листопада 2019 року № 06-07/181, виданий Архівним відділом Васильківської міської ради Київської області, не є належним та допустимим доказом в розумінні статей 77-78 ЦПК України, оскільки його зміст не містить даних щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Згідно з вимогами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи викладене, Верховний Суд погоджується з висновками судів про те,

що позивач не довела, що оспорювані рішення Васильківської міської ради Київської області суперечать актам цивільного, земельного законодавства, порушують її права або інтереси, оскільки доказів того, що спірна земельна ділянка, площею 0,0557 га, що розташована по АДРЕСА_1 щодо якої Васильківська міська рада Київської області прийняла оспорювані рішення, є частиною прибудинкової території багатоквартирного будинку

АДРЕСА_1 , позивачем не надано.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачу не було відомо про дату, час та місце розгляду справи є безпідставними, оскільки згідно із заяви від 25 жовтня 2022 року, підписаної ОСОБА_1 особисто, остання просила розглядати справу за її відсутності. При цьому, зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 було відомо про розгляд справи 27 жовтня 2022 року о 12 год. 30 хв. (т. 2, а. с. 92-93).

Посилання касаційної скарги на неврахування судом апеляційної інстанції відповідних правових висновків Верховного Суду є безпідставними, так як справи не є подібними, а суд у кожній справі виходить з конкретних обставин та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Інші доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у судових рішеннях, вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження судами,

а переоцінювати докази Верховний Суд не може в силу закону.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Щодо розподілу судових витрат

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення

або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Я. О.,залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишено без змін, тому розподіл судових витрат за подання відповідної касаційної скарги Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 141, 400, 401, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савчака Ярослава Олеговича, залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня

2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 листопада 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття,

є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць