К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Київ

справа № 757/38039/23-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/13439/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Банк Форвард" Караченцева Артема Юрійовича на рішення Шевченківського районного суду міста Києва у складі судді Саадулаєва А.І. від 6 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства "Банк Форвард", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ "Банк Форвард" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов обґрунтовано тим, що у грудні 2021 року через застосунок "Дія" їй стало відомо про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. виконавчого провадження № НОМЕР_1 про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 89257713 від 16 травня 2011 року, укладеного між позивачкою та ПАТ "Банк Русский Стандарт", в розмірі 25 402 грн 27 коп., винесену на підставі виконавчого напису правного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. № 23170 від 20 серпня 2021 року.

Посилаючись на те, що між позивачкою та АТ "Банк Форвард" відсутні будь-які правовідносини, кредитний договір з ПАТ "Банк Русский Стандарт" вона не укладала, а документи були оформлені на її дівоче прізвище " ОСОБА_1 ", що свідчить про спірність заборгованості як такої, просила суд визнати виконавчий напис, вчинений

20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. за № 23170 таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 6 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., вчинений 20 серпня 2021 року, зареєстрований в реєстрі під номером 23170. Стягнуто з АТ "Банк Форвард" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 610 грн. 40 коп. Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 8 березня 2024 року, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди В.О., вчинений 20 серпня 2021 року, зареєстрований в реєстрі під номером 23170.

Рішення обґрунтовано тим, що сума заборгованості є спірною, а тому виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк Форвард" Караченцев А.Ю., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що заява про вчинення виконавчого напису нотаріусом була оформлена відповідно до чинного законодавства України і містила всі обов`язкові відомості про боржника та стягувача, а також щодо розміру заборгованості і строків, за які проводиться стягнення, при цьому позивачем не було спростовано розмір заборгованості.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає про необґрунтованість її доводів та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін. Розгляд справи просить проводити у її відсутність.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу до суду не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

16 травня 2011 року ОСОБА_1 (в подальшому змінила прізвища на ОСОБА_1 ) підписала заяву № 89257713, відповідно до якої запропонувала ПАТ "Банк Русский

Стандарт" (в подальшому назву змінено на АТ "Банк Форвард") укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки (а.с. 11).

Згідно копії рахунку-виписки за період з 16 жовтня 2013 року по 17 листопада 2013 року ОСОБА_1 станом на 17 листопада 2013 року мала заборгованість в сумі 16 095 грн 20 коп. (а.с. 12).

20 серпня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О.вчинено виконавчий напис за № 23170, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ "Банк Форвард"заборгованість за кредитним договором № 89257713 від 16 травня 2011 року за період з 20 квтіня 2019 року по 19 липня 2019 року в сумі 24 302 грн 27 коп., суми плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису - 1 100 грн (а.с.10).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання вказаного виконавчого напису та накладено арешт на рахунки ОСОБА_1 (а.с. 8)

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 78 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 88 Закону України "Про нотаріат" визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Як передбачено пунктами 3.1., 3.2. Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності

боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, а саме: пункт 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: "11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.". Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) "Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно", для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Зазначаючи про наявність спору щодо розміру заборгованості за договором, суд першої інстанції не звернув увагу на той факт, що заява № 89257713 від 16 травня 2011 року нотаріально не посвідчена, а тому на її підставі не може проводитися стягнення у безспірному порядку.

Таким чином, відсутність нотаріально посвідченого договору є перешкодою для стягнення заборгованості у безспірному (позасудовому) порядку та є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.При цьому надання оцінки розміру заборгованості є недоцільним.

За наведених вище обставин доводи апеляційної скарги є абсолютно безпідставними та ґрунтуються на помилковому тлумаченні законодавства.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково; рішення суду змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в іншій частині залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Банк Форвард" Караченцева Артема Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 6 травня 2024 року змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: