Провадження № 2/522/548/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації, по якому просить:

1.Визнати недійсним договір дарування 335/2000 часток кімнат 326, 323а, 323в, 322 у секції гуртожитку № 326, АДРЕСА_1 . кімната 326 від 01.03.2023 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лукинюк К. П., реєстровий № 192, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, номер запису про прав власності: 38820345, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

2. Скасувати державну реєстрацію права власності на 335/2000 часток кімнат 326 323а, 323в, 322 у секції гуртожитку № 326, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100 номер запису про прав власності: 38820345 за ОСОБА_2 .

3. Судові витрати покласти на відповідача та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2684,0 грн.

Позивач мотивує вимоги наступним.

Позивачці на праві власності належало 335/2000 часток кімнат 326, 323а, 323в, 322 у секції гуртожитку № 326, АДРЕСА_2 .

Право власності позивачки виникло на підставі свідоцтва про право власності /№ НОМЕР_1 / від 22.01.2010, яке видано Управлінням житлового-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав КП «ОМБТІ та РОН» № 36972877 від 25.12.2012 року.

На підставі договору дарування від 01.03.2023 року, посвідченого, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лукинюк К. П., реєстровий № 192, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, номер запису про прав власності: 38820345, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , як дарувальник та донька позивачки ОСОБА_2 , як обдарована домовились про те, що дарувальниця передала безоплатно у власність обдарованій, а обдарована прийняла у власність зазначені вище 335/2000 часток кімнат 326, 323а, 323в, 322 у секції гуртожитку № 326, АДРЕСА_2 .

Згідно інформаційної довідки № 341983318 від 08.08.2023 року вбачається, що власником вказаної нерухомості є ОСОБА_2 .

Позивачка вважає, що вказаний договір дарування квартири є недійсним із врахуванням наступного.

В силу свого похилого віку позивачка має когнітивні порушення, тобто зниження пам`яті, сприйняття, розумових здібностей, порушення мови, що свідчить про порушення нормальної роботи головного мозку.

Вказане підтверджується доданими до позову медичним висновком № 415 від 19.05.2023 року, який складено лікарсько-консультативною комісією КНП «ЦПМСД № 2».

Крім того, згідно довідки від 17.07.2023 № 1158 позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Приморського району м. Одеси та їй було призначено допомогу за період з 01.09.2022 до 01.04.2023.

Згідно довідки від 17.07.2023 № 1159 позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Приморського району м. Одеси та їй було призначено допомогу за період з 01.06.2023 до 31.05.2024 р.

Враховуючи тяжкий перебіг хвороб та свій похилий вік (88 роки на час укладення оспорюваного договору) позивачка почала потребувати постійного нагляду та сторонньої допомоги.

Дочка позивачки (відповідач у справі) запропонувала свої послуги по забезпеченню позивачки доглядом, харчуванням, ліками, утриманням житлової квартири в належному стані та взамін попросила переоформити їй належну позивачці спірну квартиру.

Оскільки позивачка є юридично необізнаною людиною похилого віку та вкрай потребувала сторонньої допомоги, позивачка погодилась на ці умови оскільки чула від сусідів, що є такий договір, за яким власник взамін на пожиттєвий догляд переоформлює квартиру на особу, яка цей догляд буде здійснювати, при цьому одночасно залишаючись власником такої квартири.

01.03.2023 року позивачка прибула в нотаріальну контору до приватного нотаріусу та підписала зі своєю донькою, як вона вважала, договір довічного утримання.

Однак згодом, із донькою у позивачки погіршилися відносини, відповідачка припинила піклуватися про матір.

Після виникнення вказаних обставин, позивачка, перевіряючи у себе вдома наявність правовстановлюючих документів на спірну квартиру, встановила їх відсутність та, з метою перевірки зареєстрованого права власності, звернулася до Юридичного департаменту Одеської міської ради за отриманням актуальної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З отриманої інформаційної довідки № 338322812 від 07.07.2023 року позивачці стало відомо, спірна квартира (зазначена вище частка) вже їй не належить, а власником є відповідачка на підставі договору дарування від 01.03.2023 року, посвідченого, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстровий № 192.

Позивачка вважає, що при укладенні зазначеного договору дарування мала місце помилка та неправильне сприйняття позивачкою фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення.

Позивачка (дарувальник) свідчить, про те, що вона домовлялася із своєю донькою (відповідачем) про довічне утримання. Позивачка стверджує, що мала на меті укласти саме договір довічного утримання та помилилася щодо правової природи правочину, який підписала із відповідачем, у зв`язку із необізнаністю та нерозумінням відміни між договором довічного утримання та дарування.

Про наявність помилки (неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання) свідчить те, що позивачки особа похилого віку, за станом здоров`я потребує стороннього догляду і матеріальної допомоги, укладаючи договір з відповідачем договір дарування належної їй квартири діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання, за умовами якого відповідач буде її пожиттєво доглядати.

Також зазначає, що після укладання спірного договору позивачка місце реєстрації не змінила та залишилася мешкати у вказаній квартирі оскільки не має іншого житла та матеріальної можливості його придбати.

Вказане на думку позивачки додатково свідчить про небажання сторін договору реального настання правових наслідків відчуження спірної квартири на користь відповідачки.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Відповідачка надала відзив на позов в якому проти задоволення позову заперечувала, але згодом відповідачка особисто через канцелярію суду подала заяву в якій позов повністю визнала та не заперечувала проти розгляду справи у її відсутність.

З боку представника позивачки адвоката Левіт В.С. до суду було подано заяву в якій останній просив судові витрати не розподіляти та не здійснювати їх стягнення з відповідача.

В судове засідання сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином, від представника позивача надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка до судового засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином у встановленому порядку. Подала про розгляд справи за її відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено наступне.

На підставі договору дарування від 01.03.2023 року, посвідченого, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Лукинюк К. П., реєстровий № 192, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, номер запису про прав власності: 38820345, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , як дарувальник та донька позивачки ОСОБА_2 , як обдарована домовились про те, що дарувальниця передала безоплатно у власність обдарованій, а обдарована прийняла у власність зазначені вище 335/2000 часток кімнат 326, 323а, 323в, 322 у секції гуртожитку № 326, АДРЕСА_2 .

В силу свого похилого віку позивачка має когнітивні порушення, тобто зниження пам`яті, сприйняття, розумових здібностей, порушення мови, що свідчить про порушення нормальної роботи головного мозку.

Вказане підтверджується доданими до позову медичним висновком № 415 від 19.05.2023 року, який складено лікарсько-консультативною комісією КНП «ЦПМСД № 2».

Крім того, згідно довідки від 17.07.2023 № 1158 позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Приморського району м. Одеси та їй було призначено допомогу за період з 01.09.2022 до 01.04.2023.

Згідно довідки від 17.07.2023 № 1159 позивачка перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Приморського району м. Одеси та їй було призначено допомогу за період з 01.06.2023 до 31.05.2024 р.

Враховуючи тяжкий перебіг хвороб та свій похилий вік (88 роки на час укладення оспорюваного договору) позивачка почала потребувати постійного нагляду та сторонньої допомоги.

Дочка позивачки (відповідач у справі) запропонувала свої послуги по забезпеченню позивачки доглядом, харчуванням, ліками, утриманням житлової квартири в належному стані та взамін попросила переоформити їй належну позивачці спірну квартиру.

Оскільки позивачка є юридично необізнаною людиною похилого віку та вкрай потребувала сторонньої допомоги, позивачка погодилась на ці умови оскільки чула від сусідів, що є такий договір, за яким власник взамін на пожиттєвий догляд переоформлює квартиру на особу, яка цей догляд буде здійснювати, при цьому одночасно залишаючись власником такої квартири.

01.03.2023 року позивачка прибула в нотаріальну контору до приватного нотаріусу та підписала зі своєю донькою, як вона вважала, договір довічного утримання.

Позивачка (дарувальник) свідчить, про те, що вона домовлялася із своєю донькою (відповідачем) про довічне утримання. Позивачка стверджує, що мала на меті укласти саме договір довічного утримання та помилилася щодо правової природи правочину, який підписала із відповідачем, у зв`язку із необізнаністю та нерозумінням відміни між договором довічного утримання та дарування.

Про наявність помилки (неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання) свідчить те, що позивачка особа похилого віку, за станом здоров`я потребує стороннього догляду і матеріальної допомоги, укладаючи договір з відповідачем договір дарування належної їй квартири діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання, за умовами якого відповідач буде її пожиттєво доглядати.

Суд бере до уваги, що після укладання спірного договору позивачка місце реєстрації не змінила та залишилася мешкати у вказаній квартирі оскільки не має іншого житла та матеріальної можливості його придбати. Вказане додатково свідчить про небажання сторін договору реального настання правових наслідків відчуження спірної квартири на користь відповідачки.

Під час вирішення справи суд бере до уваги релеванту правову позицію Верховного Суду щодо спірних правовідносин, яку викладено у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року по справі № 2-2284/09.

За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.

Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість заповіту чи договору довічного утримання, суд визначає за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.

Встановивши, що дарувальник є особою похилого віку (1935 року народження), у силу якого потребувала сторонньої допомоги, погодилася на передачу спірної квартири, яка є її єдиним житлом, у власність обдарованого лише за умови піклування про неї, забезпечення її допомогою, продовжувала проживати у вказаній квартирі, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що позивач, укладаючи оспорюваний правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо юридичної природи цього правочину, прав та обов`язків сторін за цим договором, та правильно задовольнив її позов на підставі статті 230 ЦК України.

Висновок судів попередніх інстанцій відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 16 березня 2016 року у справі № 6-93цс16, у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 758/463/15-ц (провадження 61-48695св18) та від 20 травня 2020 року у справі № 591/7117/17 (провадження № 61-47082св18).

У наведених судових справах суди встановили тотожні обставини щодо укладення договору дарування замість заповіту, що стало підставою для визнання договорів дарування недійсними, а саме: дарувальник є особою похилого віку, у силу якого могла помилятися щодо правової природи укладеного правочину.

Надаючи оцінку заяві відповідачки про визнання позову суд враховує принцип диспозитивності, існуючі родині стосунки між позивачкою та відповідачкою, а а також забезпечення відповідачки правничою допомогою з боку її представника адвоката Бузової Т.Г., яка також приймає участь у справі.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги у даній справі, суд вбачає підстави для скасування заходів забезпечення, які були накладені ухвалою суду від 28 серпня 2023 року по даній справі.

У зв`язку з відмовою позивача у стягненні судових витрат, судові витрати не підлягають стягненню із відповідача.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 317, 319, 321, 387, 388 ЦК України, ст.ст.1, 2, 3, 4, 12, 19, 43, 44, 48, 49, 76-82, 89, 95, 133, 141, ч. ч. 9, 10 ст. 158, 175, 209, 223, 229, 247, 258, 259, 263-265, 352, 354, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації задовольнити.

Визнати недійсним договір даруванняЗ35/2000 часток кімнат 326, 323а, 323в, 322 у секції гуртожитку № 326, АДРЕСА_1 . кімната 326 від 01.03.2023 року посвідчений приватним нотаріусом Одеського міськогс нотаріального округу Лукинюк К. П., реєстровий № 192, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100, номер запису про прав власності: 38820345, укладений між ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Скасувати державну реєстрацію права власності на 335/2000 часток кімнат 326 323а, 323в, 322 у секції гуртожитку № 326, АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100 номер запису про прав власності: 38820345 за ОСОБА_2 .

Скасувати заходи забезпечення позову, які вжито ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 28 серпня 2023.

Скасувати арешт, накладений на 335/2000 часток кімнат 326, 323а, 323в, 322 у секції

гуртожитку № 326,

АДРЕСА_2 ,

власником якої є ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 22.07.2024.

Суддя Р.Д. Абухін

15.07.24