Справа № 354/1327/22
Провадження № 22-ц/4808/992/24
Головуючий у 1 інстанції Остап`юк М. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Баркова В.М., Фединяка В.Д.,

секретаря Шемрай Н.Б.,

з участю представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 адвоката Іванціва М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області про призначення експертизи, постановлену суддею Остап`юк М.В. 08 квітня 2024 року в м. Яремче Івано-Франківської області, повний текст якої складено 29 травня 2024 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту. Просила встановити на її користь постійний та безоплатний земельний сервітут, зазначений у плані частини земельної ділянки, на яку пропонується поширити право земельного сервітуту, площею 0,0022 га, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:2459, розташованої на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.2-5).

В ході розгляду справи відповідачкою ОСОБА_2 подана заява про призначення судової земельно-технічної експертизи (а.с.160-161), в обґрунтування якої зазначено, що згідно долученої до позовної заяви схеми частин земельних ділянок, на які поширюється право сервітуту, позивач просить встановити земельний сервітут шириною 5 метрів, що призведе до знесення (руйнування) частини поставленого нею кам`яного паркана на межі наявного в натурі шляху до земельної ділянки ОСОБА_1 .

Під час виїзного засідання судом було обстежено земельні ділянки, на яких пропонується встановлення земельного сервітуту та оглянуто наявний в натурі шлях, яким учасники суду безперешкодно заїхали на територію земельної ділянки позивача.

До матеріалів справи позивачем долучено висновок судової земельно-технічної експертизи від 22.05.2023 року за №020/05-23, виготовлений за заявою ОСОБА_1 .

Із змісту цього висновку встановлено, що судовим експертом при вирішенні питань про можливість встановлення земельного сервітуту на належній їй (відповідачці) земельній ділянці та земельній ділянці , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , за основу було взято схему частин земельних ділянок, на які поширюється право сервітуту, розроблену ТОВ «Гектар ІФ».

Хоча висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи, однак враховуючи те, що схемою земельних ділянок встановлено ширину земельного сервітуту тільки 5 метрів, така експертиза була проведена тільки за одним варіантом на основі даної схеми, без попереднього узгодження питань експертизи зі стороною відповідача та ОСОБА_3 .

Зазначені обставини викликають сумніви у об`єктивності проведеної експертизи. Зокрема, експертом не було розглянуто можливості встановлення земельного сервітуту, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі у межах наявного шляху.

Просила призначити судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Чи можна встановити земельний сервітут, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі у межах наявного шляху по земельній ділянці з кадастровим номером :22:002:2459, що розташована на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та належить на праві власності ОСОБА_2 ;

2) Чи можна встановити земельний сервітут, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі у межах наявного шляху по земельній ділянці з кадастровим номером :22:002:2479, що розташована на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та належить на праві власності ОСОБА_3 ?;

3) Якщо є така можливість, то відобразити такий земельний сервітут схематично.

Проведення експертизи просила доручити судовому експерту Самулевичу В.М. (а.с.160-161).

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 08 квітня 2024 року у справі призначено судову земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання:

1) Чи можна встановити земельний сервітут, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі у межах наявного шляху по земельній ділянці з кадастровим номером :22:002:2459, що розташована на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та належить на праві власності ОСОБА_2 ;

2) Чи можна встановити земельний сервітут, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі у межах наявного шляху по земельній ділянці з кадастровим номером :22:002:2479, що розташована на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та належить на праві власності ОСОБА_3 ?

3) Якщо є така можливість, то відобразити такий сервітут схематично, зазначивши його ширину.

Проведення судової земельно-технічної експертизи доручено судовому експерту ОСОБА_4 , попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладеного на нього обов`язку. Дозволено експерту, у разі необхідності, залучити для проведення експертизи фахівців з відповідних галузей знань. Витрати за проведення експертизи покладено на відповідача ОСОБА_2 . На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с.178-179).

Не погодившись із ухвалою суду, позивачем ОСОБА_1 подана апеляційна скарга з мотивів її незаконності та необґрунтованості.

Вказує, що суд при призначенні експертизи порушив вимоги статті 103 ЦПК України, оскільки її представник заперечував проти доручення проведення такої експертизи експерту Самулевичу В.М.

Також суд в ухвалі про призначення експертизи на першій сторінці зазначає, що представник позивача заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки стороною позивача вже проведена експертиза щодо аналогічних питань та є висновок експерта. Відтак призначення експертизи призведе до затягування розгляду справи. А вже на наступній сторінці ухвали суд зазначає, що оскільки сторони в судовому засіданні досягли спільної згоди щодо доручення проведення експертизи експерту ОСОБА_4 , то проведення експертизи слід доручити останньому.

Тобто, згоди щодо призначення експертизи даним експертом не було досягнуто сторонами, тому суд повинен був призначити експертну установу самостійно.

Також судом порушено процесуальний порядок ухвалення судових рішень, передбачений ч.6 ст.259 ЦПК України, оскільки вступна та резолютивна частина оскаржуваної ухвали оголошена 08.04.2024 року, а повний текст ухвали був складений 29.05.2024 року (через 47 днів).

Крім того, вважає недоцільним призначення експертизи, оскільки в матеріалах справи наявний висновок земельно-технічної експертизи від 22.05.2023 року №020/05-23 та це призведе до затягування судового процесу.

Відповідачкою не доведено, що існує потреба у призначенні такої експертизи, нею не обґрунтовано зв`язок між призначенням заявленої експертизи та обставин, які є істотними для цієї справи та можуть бути доведені висновками експертизи.

Зазначає, що суд не взяв до уваги доводи її представника щодо недопустимості порушення перед експертом питань, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі.

Просить скасувати ухвалу суду про призначення експертизи (а.с.191-197).

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористалась, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

У судове засідання не з`явилася відповідач ОСОБА_2 , про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення рекомендованої кореспонденції.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому апеляційний суд розглянув справу за її відсутності.

Вислухавши пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу, позивачки ОСОБА_1 адвоката Іванціва М.В., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Із матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , звертаючись із з позовом до ОСОБА_2 , просила встановити на її користь постійний та безоплатний земельний сервітут, зазначений у плані частини земельної ділянки, на яку пропонується поширити право земельного сервітуту, площею 0,0022 га, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі по наявному шляху, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :22:002:2459, розташованої на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (а.с.2-5).

Під час розгляду справи стороною позивача долучено до матеріалів справи висновок №020/05-23 судової земельно-технічної експертизи від 22.05.2023 року, на вирішення якого ставились наступні питання: 1) Чи можна встановити земельний сервітут на праві проїзду на транспортному засобі по земельній ділянці площею 0,0022 га, кадастровий номер :22:002:2459, що розташована на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, яка належить на праві власності ОСОБА_2 .?; 2) Чи можна встановити земельний сервітут на праві проїзду на транспортному засобі по земельній ділянці площею 0,0106 га, кадастровий номер :22:002:2479, що розташована на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, яка належить на праві власності ОСОБА_3 ? Зазначена експертиза проведена судовим експертом Максимчиним А.Д., якого попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 384,385 КК України (а.с.51-66).

Відповідно до матеріалів справи, оспорюючи правильність висновків, викладених у поданому позивачем висновку експерта, відповідачкою ОСОБА_2 заявлено клопотання про призначення у справі відповідної судової експертизи, на вирішення якої поставити наступні питання:

1) Чи можна встановити земельний сервітут, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі у межах наявного шляху по земельній ділянці з кадастровим номером :22:002:2459, що розташована на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та належить на праві власності ОСОБА_2 .?

2) Чи можна встановити земельний сервітут, який полягає у праві проїзду на транспортному засобі у межах наявного шляху по земельній ділянці з кадастровим номером :22:002:2479, що розташована на участку Стаїщі у с. Поляниця Яремчанської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області та належить на праві власності ОСОБА_3 ?

3) Якщо є така можливість, то відобразити такий земельний сервітут схематично.

Проведення експертизи просила доручити судовому експерту Самулевичу В.М.

Постановляючи ухвалу про призначення судової земельно-технічної експертизи, суд виходив з характеру спірних правовідносин, а також з того, що для з`ясування обставин, які мають значення для справи, потрібні спеціальні знання.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду з огляду на таке.

Згідно з п.3 ч.1ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виконають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до статей 42,48 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

За положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Тобто, серед джерел доказів, відповідно до статті 76 ЦПК України, крім іншого, є висновок експерта.

При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 103-113 ЦПК України,Законом України "Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року №53/5, та враховувати відповідні правові позиції, висловлені у постановах Верховного Суду з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Відповідно дост.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як передбачено ч.3ст.103 ЦПК України, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно.

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Як визначено у статті 1 Закону України «Про судову експертизу», судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

За змістом частини третьої статті 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до ч.1ст.7 Закону України «Про судову експертизу», судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності,а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

У відповідності до ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи наявний висновок експерта № 020/05-23 від 22.05.2023 року, складений на замовлення позивачки, і він містить вичерпну інформацію щодо предмета позову, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач не погоджується з вказаними експертними висновками, а вірність висновків, наданих стороною позивача, саме після їх дослідження ставиться представником відповідача під сумнів.

У поданому висновку експерта не зазначено, що він підготовлений для подання до суду, що є прямою вимогою частини 5 статті 106 ЦПК України.

Крім того, суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що вказаний висновок буде оцінюватися судом у сукупності з іншими доказами.

У постанові Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 910/14452/20 сформовано висновок щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування; відзначено, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами (Постанова Верховного Суду від 19 червня 2024 року у справі № 278/2100/21).

З урахуванням обставин справи, враховуючи предмет позову, а також керуючись засадами цивільного судочинства, зокрема диспозитивності та змагальності сторін, колегія суддів погоджується з висновками суду про призначення у справі відповідної судової експертизи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі "Дульський проти України" (заява № 61679/00), експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Питання, яке поставлене судом першої інстанції на вирішення, прямо пов`язане з предметом розгляду справи та потребує спеціальних знань.

Доводи апеляційної скарги про те, що подання відповідачем клопотання про призначення судової експертизи є зловживанням своїми процесуальними правами, колегія суддів відхиляє, оскільки дії відповідачки не можуть бути визнані підставою для відмови стороні у реалізації права, передбаченого процесуальним законом.

Також апелянт зазначає про помилковість висновку суду щодо наявності взаємної згоди сторін в обранні експерта, якому вони бажають доручити проведення експертизи.

Такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки у запереченнях на клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, поданих представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Іванцівим М.В., не вказано, що позивач не погоджується із дорученням проведення експертизи експерту Самулевичу В.М., а взагалі заперечує проти призначення судом експертизи. Крім того, у визначеному процесуальним законом порядку відвід експерту ОСОБА_4 позивачка не заявляє.

Можливо, судом і помилково вказано щодо взаємної згоди щодо вибору експерта, але ця обставина не є підставою для скасування правильної по суті ухвали суду.

Оскільки, при призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно (ч. 3 с. 103 ЦПК України), зокрема, таким експертом може бути і експерт, запропонований стороною.

Враховуючи позицію відповідача та взявши до уваги заперечення позивача, суд вірно визначив експерта самостійно та доручив проведення експертизи експерту Самулевичу В.М., що не суперечить вимогам процесуального закону.

Стороною позивача не надано доказів заінтересованості призначеного судом експерта у результатах експертизи та не наведено доводів, які б виключали можливість останнього скласти висновок. Ненадання пропозицій щодо іншого експерта стороною позивача надало право суду погодитися з пропозицією іншого учасника справи щодо обрання експерта.

Порушення процесуального строку складення повного тексту судового рішення, передбаченого ч.6 ст.259 ЦПК України, не може бути підставою для скасування такого рішення судом апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, які б були безумовною підставою скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області про призначення експертизи від 08 квітня 2024 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення і у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: В.М. Барков

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 26 липня 2024 року.