Справа № 367/9040/21
Провадження №2/367/1067/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

22 жовтня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Кухленка Д.С.,

при секретарі судових засідань Вишневецькій А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових обов`язків по сплаті боргу за договором позики спільною сумісною власністю колишнього подружжя та стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) частини грошових коштів з іншого з подружжя,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання майнових обов`язків по сплаті боргу за договором позики спільною сумісною власністю колишнього подружжя та стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) частини грошових коштів з іншого з подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 2003 року по 08.07.2011. року ОСОБА_1 (надалі - Позивач) проживав з ОСОБА_3 (надалі - Відповідач) без реєстрації шлюбу. Дана обставина була встановлена Макарівським районним судом Київської області під час розгляду справи № 370/2532/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Також зазначив, що з 08 липня 2011 року по 19 грудня 2013 року ОСОБА_1 (Позивач) перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 (Відповідач). Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказав, що 16.03.2010 року між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов`язалися у майбутньому у строк не пізніше Ш кварталу 2012 року укласти основний договір купівлі-продажу частини будинку розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. 16.03.2010 року між позивачем ОСОБА_1 - покупцем, ОСОБА_5 - продавцем та ТОВ «Гарант Житло» - поручителем, був укладений догові поруки № ЧІ-А/11/15 за яким поручитель зобов`язується відповідати перед покупцем за виконання продавцем усіх зобов`язань за угодою (Попередній договір купівлі-продажу житлового приміщення № 11 (тим 1-Г) та нежитлового приміщення № 15 (тип 1-Г) у будинку АДРЕСА_2 , укладений 16.03.2010 року між продавцем та покупцем з усіма додатками до нього в повному обсязі, а саме: - зведення об`єкту будівництва у строки та терміни зазначені в угоді; - передачі покупцеві житлового приміщення № 11 (тим 1-Г) та нежитлового приміщення № 15 (тип 1-Г) у будинку АДРЕСА_2 у стані та вигляді, зазначеній відповідно специфікації до угоди; - введення об`єкту будівництва в експлуатацію та надання всіх необхідних правовстановлюючих документів, необхідних для реєстрації права власності в органах БТІ; - сплату покупцеві штрафних санкцій, збитків та інших виплат, сплата яких покладається на продавця у відповідності до положень угоди. Відповідно до п.2.1. порядку взаєморозрахунків Попереднього договору Покупець ( ОСОБА_1 ) передав, а Продавець ( ОСОБА_5 ) прийняв до підписання цього договору суму у розмірі 280 700грн. (двісті вісімдесят тисяч сімсот гривень 00 коп.), що є еквівалентом суми 35 000$ (тридцять п`ять тисяч доларів США). Згідно з п.2.2. гроші в еквіваленті 13 950$ (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят доларів США), та відсотки за користування розстрочкою зобов`язується передати до 16 березня 2011 року починаючи з 16 квітня 2010 року сплачувати з 16 по 22 число кожного поточного місяця. Відповідно до додатку Договору поруки № 389 від 24.06.2010р. Позивач збільшив авансову суму та передав ОСОБА_5 еквівалент суми 38 387,42$ (тридцять вісім тисяч триста вісімдесят сім доларів США 42 центи) з них тіло 3387,42$ (три тисячі триста вісімдесят сім доларів США 42 центи) та відсотки за користування кредитом в розмірі 481,65$ (чотириста вісімдесят один долар США 65 центів). Також до додатку Договору поруки № 388/11 від 28.03.2011 р. Позивач збільшив авансову суму та передав додатково ОСОБА_5 еквівалент суми 13 950 $ (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три доларів США) та відсотки за користування кредитом в розмірі 1 053,66$ (одна тисяча п`ятдесят три долари США 66 центів). Залишок на 28.03.2011р. склав 1000$ (одна тисяча доларів США), який Позивач зобов`язувався передати ОСОБА_5 під час підписання договору купівлі-продажу (Основного договору).

Зазначив, що 12.07.2011 року рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 170/39 за заявою ОСОБА_5 з метою впорядкування вуличних номерів, земельній ділянці за адресою АДРЕСА_3 . Враховуючи Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації від 04.10.2011 р. № КС , рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 288/64 від 29.11.2011 *року виділені приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_1 в окремі об`єкти власності (квартири).

Також зазначив, що 18.04.2012 року ОСОБА_1 уклав договір купівлі- продажу квартири АДРЕСА_4 .

11.11.2013 року рішенням Іртиського міського суду Київської області за ОСОБА_3 було визнано право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_5 , ухвалою Апеляційного суду Київської області від 09.11.2016 року дане рішення залишено без змін.

20.05.2021 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 щодо поділу майна в натурі задоволено.

Зазначив, що в період з 15 березня 2010 року по 18 квітня 2012 року ОСОБА_4 , були надані позивачу ОСОБА_1 позики на загальну суму у розмірі 60 000 (шістдесят тисяч доларів США) у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент передачі грошових коштів відповідно до трьох розписок. Як зазначено в розписках ці кошти надані в борг ОСОБА_1 на покупку та ремонт кварти. Які Відповідач зобов`язувався повернути в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент повернення боргу. Враховуючи, що ОСОБА_1 вчасно не повернув кошти, ОСОБА_4 була змушена звернутися до суду. Відповідно до рішення Макарівського районного суду Київської області від 20 вересня 2013 року № 370/1786/13-ц позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 79 930 (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять ) гривень 00 копійок. Та витрати по сплаті судового збору у розмірі 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 30 копійок.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року № 370/555/21 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 27 860 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят) гривень боргу, 908 (дев`ятсот вісім) гривень судових витрат, а всього 28768 (двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 11 травня 2021 року № 370/665/21 позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 27 860 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят) гривень боргу, 908 (дев`ятсот вісім) гривень судових витрат, а всього 28768 (двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень, (копія судового рішення надається)

Вказав, що на момент звернення до суду боргові зобов`язання ОСОБА_1 перед ОСОБА_4 виконані в повній мірі.

У зв`язку з викладеним вище, просив суд, визнати майнові обов`язки по сплаті боргу за договорами позики (розписками) спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Стягнути в порядку зворотної вимоги (регресу) частини грошових коштів з ОСОБА_3 708 333,00 гривень ( сімсот вісім тисяч триста тридцять три грн. 00 коп.). Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Линника В.Я. від 29 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майнових обов`язків по сплаті боргу за договором позики спільною сумісною власністю колишнього подружжя та стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) частини грошових коштів з іншого з подружжя, залишено без руху.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Линника В.Я. від 24 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Линника В.Я. від 21 грудня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Кухленка Д.С. від 11 квітня 2023 року справу за позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майнових обов`язків по сплаті боргу за договором позики спільною сумісною власністю колишнього подружжя та стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) частини грошових коштів з іншого з подружжя прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача адвоката Майко М.В. надійшла заява про проведення судового засідання без сторони позивача. Позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Від представника відповідача адвоката Шевченко З.В. надійшла заява про проведення судового засідання без їхньої участі. Вказала, що заявлений позов не визнають, просять відмовити у задоволенні позову.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 , повідомила, що її син ОСОБА_1 дійсно позичив в неї кошти на покупку квартири, однак вчасно частину коштів не повернув, тому вона була змушена подати до суду про стягнення з нього заборгованості.

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_6 повідомила, що відповідача ОСОБА_1 знає давно, а позивача з 2003 року, дружили між собою сім`ями. Зазначила, що позивач вів підприємницьку діяльність, а відповідач допомагала йому. В 2010 році купили квартиру, а в 2011 році виплатили повністю кредит за неї, однак про борги нічого не знає. Також зазначила, що позивач змінив замки в квартирі та не давав доступ до неї відповідачу та їхній дитині, на утримання дитини коштів не давав. Пізніше сторони розділили квартиру, але відповідач купила собі іншу квартиру.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, беручи до уваги покази свідків, оцінивши докази на підтвердження таких обставин в їх сукупності, суд встановив наступне.

З 2003 року по 08.07.2011 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали без реєстрації шлюбу, що ними не заперечувалось.

08 липня 2011 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрували шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 205, та Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .(а.с.120)

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 13 вересня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, сторони мають спільну доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.19)

Рішенням Макарівського районного суду Київської області задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрований 08 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київської області, актовий запис № 205 розірвано. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в розмірі 30 % частки від заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 09.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 229,40грн.(а.с.16-18).

Встановлено, що 16.03.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено попередній договір, за умовами якого сторони зобов`язалися у майбутньому у строк не пізніше Ш кварталу 2012 року укласти основний договір купівлі-продажу частини будинку розташованого на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до п.2.1. порядку взаєморозрахунків Попереднього договору Покупець ( ОСОБА_1 ) передав, а Продавець ( ОСОБА_5 ) прийняв до підписання цього договору суму у розмірі 280 700грн. (двісті вісімдесят тисяч сімсот гривень 00 коп.), що є еквівалентом суми 35 000$ (тридцять п`ять тисяч доларів США).

Згідно з п.2.2.Попередього договору, гроші в еквіваленті 13 950$ (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят доларів США), та відсотки за користування розстрочкою зобов`язується передати до 16 березня 2011 року починаючи з 16 квітня 2010 року сплачувати з 16 по 22 число кожного поточного місяця відповідно до графіку.(а.с.20-23)

Також встановлено, що 16.03.2010 року між ОСОБА_1 - покупцем, ОСОБА_5 - продавцем та ТОВ «Гарант Житло» - поручителем, був укладений догові поруки № Ч1-А/11/15, за яким поручитель зобов`язується відповідати перед покупцем за виконання продавцем усіх зобов`язань за угодою (Попередній договір купівлі-продажу житлового приміщення № 11 (тим 1-Г) та нежитлового приміщення № 15 (тип 1-Г) у будинку АДРЕСА_2 , укладений 16.03.2010 року між продавцем та покупцем з усіма додатками до нього в повному обсязі.(а.с.24-25)

Відповідно до додатку Договору поруки № 389 від 24.06.2010р. позивач ОСОБА_1 збільшив авансову суму та передав ОСОБА_5 еквівалент суми 38 387,42$ (тридцять вісім тисяч триста вісімдесят сім доларів США 42 центи) з них тіло 3387,42$ (три тисячі триста вісімдесят сім доларів США 42 центи) та відсотки за користування кредитом в розмірі 481,65$ (чотириста вісімдесят один долар США 65 центів).(а.с.31)

Також до додатку Договору поруки № 388/11 від 28.03.2011 р. позивач ОСОБА_1 збільшив авансову суму та передав додатково ОСОБА_5 еквівалент суми 13 950 $ (тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят три доларів США) та відсотки за користування кредитом в розмірі 1 053,66$ (одна тисяча п`ятдесят три долари США 66 центів). Залишок на 28.03.2011р. склав 1000$ (одна тисяча доларів США), який Позивач зобов`язувався передати ОСОБА_5 під час підписання договору купівлі-продажу (Основного договору).(а.с.32)

Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 170/39 від 12.07.2011р. «Про надання дозволу гр. ОСОБА_5 на присвоєння нового адресного номеру земельній ділянці в АДРЕСА_1 » з метою впорядкування вуличних номерів, присвоєно земельній ділянці площею 0,0600га в АДРЕСА_1 , яка належить гр. ОСОБА_5 , згідно договору суперфіція новий адресний номер АДРЕСА_1 .(а.с.39)

Рішенням виконавчого комітету Ірпінської міської ради Київської області № 288/64 від 29.11.2011 р. виділено приміщення в житловому будинку по АДРЕСА_1 в окремі об`єкти власності (квартири). (а.с.36-38)

Відповідно до договору купівлі-продажу від 18 квітня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзіним М.С., та зареєстрованого в реєстрі за № 2230, продавець ОСОБА_5 передав у власність покупцю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_4 .

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2013 року задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 .(а.с.41-42)

Матеріали справи доказів апеляційного оскарження зазначеного рішення не містять.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 20 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 щодо поділу майна в натурі задоволено.

Матеріали справи доказів апеляційного оскарження зазначеного рішення не містять.

Звертаючись з позовом у справі, що є предметом розгляду, ОСОБА_1 звертає увагу на те, що наявність судового рішення про визнання спільною сумісною власністю та поділ у рівних частках майна подружжя, що було набуте внаслідок залучення кредитних коштів, сплати одним із подружжя заборгованості за договором, то й сума боргу підлягає поділу в рівних частинах.

Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права.

За змістом ст. 60-71 СК України та згідно роз`яснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Право власності є непорушним.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Так, у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12,2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», судам роз`яснено, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, тате, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Вищезазначена позиція прослідковується в низці судових рішень Верховного Суду, зокрема в постанові від 13.05.2019 року у справі № 638/1962/17 (провадження № 61-25286св18), постанові від 06.03.2019 року у справі № 754/11103/16-ц (провадження №61-28144св18), постанові від 30.01.2019 року у справі № 372/1558/16-ц (провадження № 61-26356св18), постанові від 17.04.2019 року у справі № 631/1982/16-ц (провадження №61-36690св18), постанові від 10.10.2019 року у справі № 607/2831/16-ц (провадження № 61- 27855св18) тощо.

У ч. 3 ст.61 СК України зазначається: якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, у тому числі гонорар, виграш, які були одержані за ним договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вищезазначене законодавче положення кореспондується із ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

У судовій практиці неодноразово висвітлювалась позиція, відповідно до якої належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, а і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Тобто критеріями, які дають змогу надати майну статус спільної сумісної власності, є: і) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, уможливлює надати йому правовий статус спільної власності подружжя (постанови Верховного Суду України у справі № 6- 7цс13, справі №6-264цс15).

У цьому випадку для правильного вирішення справи необхідно встановити, за рахунок кого з подружжя здійснювалося погашення спільного боргу, чи не вносились особисті кошти кожного з подружжя в рахунок погашення кредитних зобов`язань (постанова Верховного Суду від 09.01.2020 року у справі № 367/7110/14-й, провадження № 61 -12957св. 19). Окрім цього, потрібно визначити, яка частини кредиту погашена за час шлюбу, а також, яка частина кредитних коштів повернута самостійно відповідачем і яка частина зобов`язань перед банком залишається непогашеною, визначити розмір спільного боргу та здійснити розподіл майна з його урахуванням (постанова Верховного Суду від 06.03,2019 року у справі № 754/11103/16-ц (провадження № 61 -28144св 18).

Однак у цьому контексті Верховний Суд зазначає, що «наявність боргів подружжя та виникнення зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, не змінює статусу спільності набутого під час шлюбу майна за позичені кошти, які були використані в інтересах сім`ї, а саме на придбання цього майна. Доводи щодо внесення одним, із подружжя коштів у рахунок погашення кредитних зобов`язань не мають правового значення, оскільки в розумінні вимог ст. 57 СК України, спірне квартира не є особистою приватною власністю відповідача, а останній не позбавлений можливості, за наявності правових підстав ставити питання щодо повернення за рахунок позивача половини сплачених ним після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення кредиту, як солідарного боржника. Верховний Суд указує, що суди дійшли правильного та обґрунтованого висновку, що спірне нерухоме майно, придбане подружжям під час перебування у шлюбі та за кредитні кошти, які використані в інтересах сім`ї, підлягає поділу між ними в рівних частинах» (постанова Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі №320/3072/18 (провадження № 61-5819св19).

Належність майна, отриманого внаслідок укладення одним із подружжя кредитного договору, договору позики тощо, до спільної сумісної власності подружжя може зумовлювати виникнення в іншого з подружжя також й обов`язку щодо солідарного задоволення перед кредитором, узятих іншим із подружжя грошових зобов`язань. Зі змісту ч.4 ст.65 СК України вбачається, що такий договір створюватиме обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, буде використане в інтересах сім`ї. Окрім цього, ч.2 ст.73 СК України передбачає, що стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї й одержане за договором використано на її потреби.

У разі ж, коли кредитне зобов`язання виникло під час шлюбу, але його виплата була здійснена вже після припинення шлюбних відносин за рахунок особистих коштів одного з колишнього подружжя, Верховний Суд вважає, що відповідно до змісту ст. 57, 60, 69, 71 СК України половина вартості сплаченої суми припадає на частку іншого з колишнього подружжя (постанова Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 638/9020/14 (провадження № 61-17269св18).

Судом встановлено, що Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 20 вересня 2013 року № 370/1786/13-ц позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 борг в сумі 79 930 (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот тридцять ) гривень 00 копійок. Та витрати по сплаті судового збору у розмірі 799 (сімсот дев`яносто дев`ять) гривень 30 копійок.(а.с.55)

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року № 370/555/21 позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 27 860 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят) гривень боргу, 908 (дев`ятсот вісім) гривень судових витрат, а всього 28768 (двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень.(а.с.56-58)

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 26 квітня 2021 року № 370/665/21 позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 27 860 (двадцять сім тисяч вісімсот шістдесят) гривень боргу, 908 (дев`ятсот вісім) гривень судових витрат, а всього 28768 (двадцять вісім тисяч сімсот шістдесят вісім) гривень.(а.с.59)

У зазначених рішення від 20 вересня 2013 року, від 26 квітня 2021 року, від 26 квітня 2021 року зазначено, зокрема, наступне: - що ОСОБА_1 з березня 2010 року по квітень 2012 року позичила ОСОБА_1 60 000 дол. США відповідно до трьох розписок. Строк кінцевої дати по першій розписці на суму 10 000 дол. США від 15 березня 2010 року становить 25 квітня 2013 року; _- що ОСОБА_1 передала ОСОБА_1 в борг грошові кошти у розмірі 20000 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент передачі грошей, строком до 25.05.2013 року, що підтверджується розпискою. Відповідач зобов`язання за договором позики виконав частково, повернувши лише 19000 доларів США. Станом на день звернення до суду борг відповідача перед позивачем становить 1000 доларів США, що еквівалентно 27860 грн., які позивач просила суд стягнути з відповідача; - що ОСОБА_1 , передала ОСОБА_1 в борг грошові кошти у розмірі 30000 доларів США у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на момент передачі грошей, строком до 25.06.2013 року, що підтверджується розпискою від 18.04.2012 року. Відповідач зобов`язання за договором позики виконав частково, повернувши лише 29000 доларів США. Станом на день звернення до суду борг відповідача перед позивачем становить 1000 доларів США, що еквівалентно 27860 грн., які позивач просила суд стягнути з відповідача.

Суд дослідивши зазначені вище рішення, встановив, що позивач визнав позовні вимоги ОСОБА_1 та не вказував, що даний борг є спільним боргом подружжя.

Крім того позивачем ОСОБА_1 при розгляді цивільних справ № 370/555/21 та № 370/665/21 не було заявлено клопотань про застосування строків позовної давності, оскільки на момент звернення ОСОБА_1 з позовними вимогами в 2021 році про стягнення боргу за договорами позики - спливли.

Доказів оскарження відповідних рішення матеріали справи не містять.

Крім того встановлено, що позивач ОСОБА_1 сплатив борг ОСОБА_4 , що підтверджується копіями квитанцій від 12 червня 2021 року та від 11 червня 2021 року.(а.с.60-61)

Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.11.2018 у справі № 205/9626/16-ц (провадження № 61-37796св18) до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя. Вказане свідчить, що борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї, можуть бути враховані при поділі майна подружжя, однак таких вимог позивачем заявлено не було.

Як убачається з Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 11 листопада 2013 року, позивачем при розгляді позовної заяви ОСОБА_3 про поділ майна, не заявлялось зустрічного позову щодо наявності боргових зобов`язань та не підтверджувались відповідними засобами доказування, оскільки таких вимог позивачем заявлено не було.

Крім того судом встановлено, що відповідно до кредитного договору від 17.07.2007 № К3А0ФУ15006418 укладеного між АТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , було отримано кредитні кошти на купівлю автомобіля у розмірі 124 552,85грн..(а.с.139-141)

Також встановлено, що відповідно до наданих дублікатів квитанцій відповідачем ОСОБА_1 здійснювалось погашення кредиту по договору № К3А0ФУ15006418 за позивача ОСОБА_1 (а.с.142-150)

За вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому матеріалами справи достеменно не доведено, щонайменше те, що саме кошти, які були предметом позики, були сплачені позивачем особистими коштами.

Враховуючи зазначене та сукупність обставин у даній конкретній справі суд, керуючись принципом розумності як однією з загальних засад цивільного законодавства (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), враховуючи принцип верховенства права, виходячи із завдання цивільного судочинства та застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог.

Судовий збір у сумі 8 075,73 грн, сплачений позивачем при подачі позову до суду, в силу ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові, відшкодуванню не підлягає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнових обов`язків по сплаті боргу за договором позики спільною сумісною власністю колишнього подружжя та стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) частини грошових коштів з іншого з подружжя відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reestr.court.gov.ua

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_7 .

Суддя: Д.С. Кухленко