Провадження № 2/761/2350/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2024 року Суддя Шевченківського районного суду м.Києва, Мальцев Д.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Потьомкіна В.О. про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень державного реєстратора та витребування з незаконного володіння майна,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень державного реєстратора та витребування з незаконного володіння майна.

05.07.2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Потьомкіна В.О. надійшла заява про відвід головуючому по справі судді Мальцеву Д.О. Заява про відвід обґрунтована тим, що на думку заявника суддею вчиняються дії, які вказують на його упередженість. Зокрема, відповідач вказує, що станом на 01.07.2024р. справа №761/15046/23 по суті не розглянута, рішення по справі не прийнято. Тобто, більше року триває розгляд справи. Крім цього, як стало відомо представнику позивача, вже після закриття підготовчого засідання, у провадження судді Мальцева Д.О. «випадково» надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення безпідставно отриманих коштів. У своїй сукупності затягування судового розгляду справи, що безперечно здійснюється в інтересах відповідача та розподіл справи № 761/18290/24 між тими ж самими сторонами на суддю Мальцева Д.О. , свідчить про втручання у систему авто розподілу справ, викликає обґрунтований сумнів у неупередженості суду та можливості винесення суддею об`єктивного рішення по справі, а також створює обґрунтовані причини побоюватися що суддя Мальцев Д.О. є небезстороннім та займає позицію заінтересованої особи, діючи в інтересах відповідача. За таких обставин, заявник вважає, що суддя Мальцев Д.О. незаінтересований у встановленні істини у справі, є необ`єктивним та упередженим, а тому підлягає відводу.

Вивчивши матеріали заяви представника позивача про відвід, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Слід зауважити, що практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Частиною 1ст. 36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

Таким чином, необхідно у кожній окремій справі вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Як вбачається зі змісту заяви, доводи представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Потьомкіна В.О. зводяться до того, що суддею Мальцевим Дмитром Олександровичем було декілька разів порушено норми ЦПК України, а саме: 04.05.2023 року Шевченківським районним судом міста Києва встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 , відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, подана з дотриманням правил підсудності, підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження в цивільній справі немає.

Згідно ч. 2 ст. 210 ЦПК України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Станом на 01.07.2024р. справа №761/15046/23 по суті не розглянута, рішення по справі не прийнято. Тобто, більше року триває розгляд справи.

Крім цього, 04.07.2024р., представнику позивача під час моніторингу інформації про судові справи стало відомо, що на розгляд судді Мальцев Д.О., також передана інша справа №761/18290/24, між тими самими сторонами.

На думку позивача, в своїй сукупності затягування судового розгляду справи №761/15046/23, що безперечно в інтересах відповідача та розподіл справи №761/18290/24 між тими самими сторонами на суддю Мальцев Д.О. , свідчить про втручання в систему авторозподілу справ, викликає сумнів у неупередженості суду та можливості винесення останнім об`єктивного рішення у справі, а також створює обґрунтовані причини побоюватися, що суддя Мальцев Д.О., є небезстороннім, та займає позицію заінтересованої особи, діючи в інтересах відповідача, а тому заявник вважає, що головуючий суддя не зможе об`єктивно прийняти законне рішення.

Разом з тим, відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 4 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на вищевикладене, суддя вважає, що вказані у заяві про відвід обставини не впливають на розгляд справи, але можуть викликати безпідставні скарги та затягування розгляду справи, а тому враховуючи, що у позивача виникла недовіра до головуючого судді щодо його недостатньої неупередженості, об`єктивності, з метою забезпечення достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву безсторонності судді у розгляді справи, для дотримання загальних засад судочинства, відповідно до яких кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, суд вважає, що заява про відвід судді підлягає задоволенню, а цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень державного реєстратора та витребування з незаконного володіння майна підлягає переданню для повторного автоматизованого розподілу.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 36, 39-40, 259, 260 ЦПК, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Потьомкіна В.О. про відвід судді у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень державного реєстратора та витребування з незаконного володіння майна - задовольнити.

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним рішень державного реєстратора та витребування з незаконного володіння майна - передати до канцелярії суду для виконання вимог, передбачених ст. 33 ЦПК України - для повторного розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею і оскарженню не підлягає.

Суддя