РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 278/4623/24

Провадження № 2/293/585/2024

25 листопада 2024 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Проценко Л.Й.,

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Черняхів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики

ВСТАНОВИВ :

І. Короткий зміст позовних вимог

25.09.2024 до Черняхівського районного суду Житомирської області, в порядку підсудності, відповідно до ухвали Житомирського районного суду Житомирської області від 02.09.2024, надійшли матеріали справи №278/4623/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Позовна заява подана адвокатом Ковальчуком Андрієм Олександровичем, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 на підставі ордету на надання правничої допомоги серії АМ №1095260 від 26.07.2024.

За змістом позовної заяви представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики від 05.04.2024 в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень та всі судові витрати, в тому числі і на правничу допомогу, понесені позивачем.

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 05.04.2024 ОСОБА_2 отримала в борг від ОСОБА_1 в якості позики грошові кошти в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень, без відсотків, про що ОСОБА_2 данала власноручно написану розписку від 05.04.2024. Відповідач зобов`язувалась повернути позику в строк до 01.06.2024. Про те, після спливу вказаного в розписці строку відповідач не лише не повернула кошти, а й припинила будь- яке спілкування з позивачем, перестала відповідати на дзвінки, повідомлення в месенджерах.

Позивачем були здійснені заходи досудового врегулювання спору, зокрема 20.06.2024 відповідачу направлено лист з вимогою повернути кошти. Однак жодної відповіді позивач не отримала.

У зв`язку з тим, що відповідач відмовилася добровільно повертати отримані кошти, позивач звернулась з позовом до суду для відновлення своїх порушених прав.

ІІ. Процесуальні дії по справі та позиції сторін

22.08.2024 до Житомирського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана її представником адвокатом Ковальчуком А.О., до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики (а.с.1).

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 02.09.2024, цивільну справу №278/4623/24 передано на розгляд за територіальною підсудністю до Черняхівського рацйонного суду Житомирської області (а.с.23-24).

25.09.2024 матеріали справи надійшли до Черняхівського районного суду Житомирської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.09.2024 головуючим суддею по справі №278/4623/24 визначено суддю Проценко Л.Й.

Ухвалою від 26.09.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Розгляд справи постановив проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Призначив перше судове засідання на 09 год. 30 хв. 24.10.2024.

24.10.2024 ухвалою, занесенною до протоколу судового засідання, розгляд справи відкладено на 12:00 год. 25.11.2024 у зв`язку з неювкою в судове засідання відповідачки, та відсутністю відомостей про її належне повідомлення про день та час розгляду справи в суді.

25.11.2024 сторони в судове засідання не з`явились. На електронну адресу суду надійшло клопотання представник позивача адвоката Ковальчука А.О., в якому він вказує, що після відкриття провадження по справі - 28.09.2024 відповідач перерахувала позивачці кошти в сумі 95050,00 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятдесят) гривень. Враховуючи зазначене сума боргу згідно розписки станом на день подачі даного клопотання складає 4950,00 грн. А також залишилось не вирішене питання щодо витрат на правничу допомогу, розмір якої складає 10 000 гривень. У зв`язу з вище викладеним, представник позивача просить судове засідання провести без участі позивачки та її представника. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, причини неявки до суду не повідомила. Відзив на позов не подала. Про день та час розгляду справи в суді повідомлена належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS повідомлення.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, суд постановив проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини справи встановлені судом

Із копії розписки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт ІD картка № НОМЕР_2 , орган, що видав 1814, дата видачі 10.07.2023, адреса прописки: АДРЕСА_1 , вбачається, що ОСОБА_2 дала цю розписку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РОНКПП НОМЕР_3 , паспорт ID: НОМЕР_4 , одган, що видав:1814, дата видачі:15.05.2023, адреса прописки: АДРЕСА_2 , в тому, що ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 кошти в борг в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень. Позика є безвідсотковою. ОСОБА_2 зобов`язалася повернути позику в строк до 01 червня 2024 року. Розписка написана власноручно 5 квітня 2024 року та підписана ОСОБА_2 Боргова розписка написана в присутності свідків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які підтверджують факт передачі коштів (а.с.10).

20.06.2024 ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_1 з письмовою вимогою про повернення коштів 100 000 гривень до 01.07.2024. У вимозі ОСОБА_2 вказала, що у випадку неповернення коштів, вона буде вимушена звернутись з позовом до суду. У випадку подання позову до суду, вона буде звертатись з вимогою про компенсацію витрат на правову допомогу, а також будуть нараховані штрафні санкції. Вказана вимога надіслана ОСОБА_2 поштовим відправленням з описом вкладення (а.с.11-12).

ІV. Національне законодавство, що підлягає застосуванню та висновки суду

За приписами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені частиною 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України).

У пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України закріплено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

Також у статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У силу статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Водночас статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до абзацу 1 ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.3 вказаної статті позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

У частинах першій та другій ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.

У статті 530 ЦК України, зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до вимог ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У разі порушення боржником негативного зобов`язання кредитор незалежно від сплати неустойки та (або) відшкодування збитків і моральної шкоди має право вимагати припинення дії, від вчинення якої боржник зобов`язався утриматися, якщо це не суперечить змісту зобов`язання. Така вимога може бути пред`явлена кредитором і в разі виникнення реальної загрози порушення такого зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3, 4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України, визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в Постанові ВСУ від 02.07.2014 року № 6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: "за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки".

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного між ними договору позиви від 05.04.2024, про що свідчить копія розписки.

Згідно даної розписки ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в борг кошти в сумі 100 000 (сто тисяч) гривень, які вона зобов`язувалась повернути до 01.06.2024 (а.с.10). Однак, відповідач у визначений в розписці строк добровільно не повернула отримані кошти.

Із клопотання представника позивача ОСОБА_6 від 25.11.2024 вбачається, що після відкриття провадження по справі, а саме 28.09.2024 відповідач ОСОБА_2 перерахувала позивачці кошти в сумі 95050 (дев`яносто п`ять тисяч п`ятдесят) гривень. Сума боргу станом на 25.11.2024 становить 4950 грн. та понесені позивачем витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Враховуючи подане клопотання, суд зазначає, що відповідач сплативши кошти позивачу в сумі 95050 грн., після відкриття провадження по справі, визнає факт укладення між ними договору позики на суму 100 000 гривень.

Таким чином, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач зобов`язання перед прозивачем виконала частково і станом на 25.11.2024 борг відповідача перед позивачем становить 4950,00 грн.

За таких обставин, з відповідача підлягає стягнення сума недоплаченного боргу в розмірі 4950 грн.

V. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови у задоволення позову - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 серія НОМЕР_5 від 13.03.2024 ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 2 групи загальне захворювання (а.с.6).

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли та якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Таким чином суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Крім того, представник позивача у позовній заяві просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. На підтвердження вказаних витрат надає копію договору про надання правничої допомоги від 11.06.2024, довідку про отримання гонорару в розмірі 10 000 грн, розрахунок витрат на правову допомогу та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 11.06.2024 (а.с.13-16).

Вирішуючи дану вимогу, суд зазначає наступне.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

У ч.8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Враховуючи категорію і складність даної справи, яка є нескладною, зміст заявлених позивачем позовних вимог, обсяг робіт, виконаних адвокатом, час витрачений ним на представництво інтересів позивача в суді - судові засідання були проведені без участі сторін, обсяг наданих послуг, значимість спору для сторін, суд вважає що витрати, понесені позивачем на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень є неспівмірними до складності справи та виконаних адвокатом робіт, а тому вказана вимога підлягає частковому задоволенню в сумі 5000 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89,141, 142, 247, 258-259, 263-265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 4950 (чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят ) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 гривень судових витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду безпосередньо до Житомирського апеляційного протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Складання повного тексту рішення суду відкласти на строк не більш як п`ять днів.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса/місце реєстрації: АДРЕСА_3 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса/місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складений та підписаний 28.11.2024.

Головуюча суддя Людмила ПРОЦЕНКО