УХВАЛА

26 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 460/842/14-ц

провадження № 61-5378св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця»,

відповідачі: Львівська міська рада, ОСОБА_1 ,

розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року у складі судді Швед Н. П. та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року у складі колегії суддів:Савуляка Р. В., Мікуш Ю. Р., Приколоти Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2014 року АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду з позовом до Рясне-Руської сільської ради, правонаступником якої є Львівська міська рада, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

В обґрунтування позову посилалось на те, що під час виконання робіт з інвентаризації земель Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» та державної реєстрації права постійного користування земельними ділянками стало відомо про те, що на території Рясне-Руської сільської ради в смузі відведення залізниці (в межах обслуговування залізничної колії відокремленим підрозділом «Підзамчівська дистанція колії» залізниці) на 4 км + 765 м ділянки Львів - Івано-Франкове на відстані 58 м - 60 м від осі колії розташована земельна ділянка ОСОБА_1 , яка передана останній на підставі рішення № 549 Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 20 березня 2008 «Про передачу земель ділянки у власність» для ведення особистого селянського господарство, у той час коли ширина смуги відведення залізниці в даному місці становить 80 м від осі колії.

Площа перекриття земельної ділянки ОСОБА_1 з смугою відведення залізниці становить 0,0423 га (часткове накладення), що підтверджується актом обстеження земельної ділянки Підзамчівської дистанції колії ДТГО «Львівська залізниця» від 09 грудня 2013 року та кадастровим планом перекриття смуги відведення залізниці на території Рясне-Руська сільської ради земельної ділянки ОСОБА_1 , який виготовлено Науково-впроваджувальною фірмою «Нові технології».

Тому вказане рішення Рясне-Руської сільської ради є таким, що суперечить чинному законодавству та порушує право залізниці на користування наданою їй земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху, а відтак підлягає визнанню незаконним з наступних підстав.

Відповідно до «Плану границ полоси отвода линии Львов-Яворов», виготовленого в 1950 році Транспроекткарвер, ширина смуги відведення на перегоні Львів-Яворів становить від 50 м до 80 м. Ділянка ОСОБА_1 починається на відстані 11,6 м - 12 м від осі колії. Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затвердженого 30 січня 1963 року Міністерством шляхів сполучення СРСР, «Положение о землях предоставленных транспорту», постановою Ради народних комісарів СРСР від 07 лютого 1933 року № 50, «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», яке затверджено постановою Ради Міністрів СРСР від 27 січня 1962 року № 83) вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до пунктів 54, 55 Общих начал землепользования и землеустройства (постанова Центрального виконавчого комітету СРСР від 15 грудня 1928 року). Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів.

Дані обставини підтверджуються також і пунктом 2 Положення про землі транспорту, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року № 24, згідно якої «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией».

В подальшому при зміні законодавства та введенні інституту державник актів в Земельному кодексі вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі, проте, всупереч зазначеному, частина земельної ділянки смуги відведення залізниці була передана у власність відповідача ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, де вона веде господарську діяльність у безпосередній близькості до залізничної колії.

Залізниця не зверталася із заявою у розумінні статті 142 ЗК України про припинення права користування земельною ділянкою та не надавала погодження на вилучення такої.

Відповідно до пункту б) частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, отже, Рясне-Руська сільська рада не мала правових підстав приймати оскаржуване розпорядження про передачу земель у власність.

У подальшому, на підставі оскаржуваного розпорядження було видано державний акт на земельну ділянку.

У зв`язку із цим, АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» просило суд:

визнати незаконним та скасувати рішення № 549 Рясне-Руської сільської ради від 20 березня 2008 «Про передачу земельної ділянки у власність» в частині надання ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , яка була надана їй у приватну власність на підставі оскаржуваного рішення Рясне-Руської сільської ради;

стягнути на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» з місцевого бюджету судовий збір за розгляд цієї позовної заяви.

У подальшому, 24 листопада 2014 року, позивач подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій посилався на те, що у судовому засіданні було встановлено, що спірна земельна ділянка передана ОСОБА_1 у власність 20 березня 2008 року на підставі рішення Рясне-Руської сільської ради «Про передачу земельної ділянки у власність» № 548, яким передано гр. ОСОБА_1 у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд загальною площею 0,2500 га, що знаходиться в селі Рясне-Руське, Яворівського району Львівської області.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд:

визнати незаконним та скасувати рішення № 548 Рясне-Руської сільської ради від 20 березня 2008 року «Про передачу земельної ділянки у власність» в частині надання ОСОБА_1 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд;

скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , яка надана ОСОБА_1 у приватну власність на підставі оскаржуваного рішення Рясне-Руської сільської ради;

стягнути на користь АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» з місцевого бюджету судовий збір за розгляд цієї позовної заяви.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року позов залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що в матеріалах даної справи відсутні докази на підтвердження того, що право АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» порушено, оскільки для таких висновків мають бути надані належні і допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме земельна ділянка перебувала у користуванні позивача, де проходить її межа, чи порушена межа цієї земельної ділянки ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулось до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» залишено без задоволення, а рішення Яворівського районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року - без змін.

Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а передбачених законом підстав для скасування рішення місцевого суду при апеляційному розгляді не встановлено.

10 квітня 2024 року AT «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» через засоби поштового зв`язку звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 31 липня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року.

В касаційній скарзі заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення у справі, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішенняухвалені судами попередніх інстанцій з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи, а також без урахування правових висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зупинення провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року на розгляд Великої Палати Верховного Суду передано справу № 446/478/19 (провадження № 61-10817св22) з посиланням на частину п`яту статті 403 ЦПК України, оскільки колегія суддів вважає, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, зокрема у питанні, який спосіб захисту прав АТ «Українська залізниця» є ефективним у спорах щодо поновлення права користування земельними ділянками, переданими у власність іншим особам, у тому числі у разі часткового накладення земельної ділянки.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 17 серпня 2023 року справу

№ 446/478/19 (провадження № 14-90цс23) прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Правовідносини у цій справі є подібними до правовідносин у справі № 446/478/19.

Пунктом 10 частини першої статті 252 ЦПК України встановлено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу, до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Частиною другою статті 415 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів уважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі, яка переглядається, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої

статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Зупинити касаційне провадження у справі № 460/842/14-ц за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до Львівської міської ради, ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 446/478/19 (провадження № 14-90цс23).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов