Провадження № 2/537/34/2024
Справа № 537/3267/22
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.07.2024 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді - Мурашової Н.В.,

за участі секретарів Дьяченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб ОСОБА_3 , Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

у с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

23.11.2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 30467,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2010 року у справі 2-2117/2010 ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини доходу (заробітку) платника аліментів щомісячно з 29.09.2010 року до повноліття дитини. На виконання вказаного рішення цим же судом видано виконавчий лист 26.09.2018 року, за яким 05.10.2018 року відкрито виконавче провадження старшим державним виконавцем Хорольського ВДВС у Лубенкському районі Полтавської області. Проте ОСОБА_2 неналежно виконує свій обов`язок з утримання дитини, не сплачує аліменти, які стягнуто з нього судовим рішенням. Внаслідок чого у ОСОБА_2 утворилася заборгованість зі сплати аліментів за період з листопада 2020 року по жовтень 2022 року у розмірі 30467,50 грн. Згідно з положеннями ст.196 СК України, ОСОБА_1 проведено розрахунок пені за прострочення ОСОБА_2 сплати аліментів, нараховану з 30.11.2020 року по 17.11.2022 року в сумі 30467,50 грн., яку позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь. За таких обставин ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх прав.

Короткий зміст відзиву на позов відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву, в якій просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з нього неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування відзиву зазначено, що рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010 ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від доходу платника аліментів щомісячно, починаючи з 29.09.2010 року і до повноліття дитини. Постановою державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 05.10.2018 року на підставі виконавчого листа №2-2117/2010, виданого 26.09.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука на виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року, було відкрито виконавче провадження №57359028, проводиться примусове виконання. Проте з 01.03.2020 року по 28.05.2021 року дитина ОСОБА_3 не проживала з матір`ю ОСОБА_1 , оскільки мати виїхала у Республіку Польща. З 01.03.2020 року дитина ОСОБА_3 мешкала у тітки та дядька й перебувала на повному утриманні батька ОСОБА_2 , а мати ОСОБА_1 не приймала участі у вихованні та утриманні дитини. В подальшому після отримання базової середньої освіти з 01.09.2021 року ОСОБА_3 стала навчатися у Національному юридичному коледжі імені Ярослава Мудрого у м. Полтава на денній контрактній формі навчання, термін навчання до 2024 року, проживає у гуртожитку за місцем навчання. Мати ОСОБА_1 не цікавиться дитиною, не приймає участі в її утриманні. Дитина перебуває на повному утриманні батька ОСОБА_2 . Незважаючи на наведене, на виконання рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010 в примусовому порядку з батька ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь матері ОСОБА_1 для утримання дитини ОСОБА_3 , яка з нею не проживає. Й більш того мати ОСОБА_1 ще безпідставно звернулася до суду з цим позовом, в якому просила стягнути з батька ОСОБА_2 нейстоку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, яка з нею не проживає, а перебуває на утриманні батька.

Рух справи.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, доньку сторін ОСОБА_3 (а.с.33-34).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.04.2023 року зупинено провадження у справі №537/3267/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_3 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, до розгляду та прийняття рішення у справі №537/3174/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 04.07.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Крюківського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 18.04.2023 року залишено без змін.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.03.2024 року поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), ОСОБА_3 , про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позиція учасників справи в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 у позові просила розглянути справу без виклику сторін. ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_5 повідомлялися про місце і час розгляду справи, але не з`явилися в судове засідання, заяви про відкладення розгляду справи не подали.

Відповідач ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 , представник третьої особи Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явилися , хоча повідомлялися про місце і час розгляду справи.

Обставини, встановлені судом, та правова позиція суду при прийнятті рішення.

Дослідивши подані докази, суд установив наступне.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 29.11.2005 року Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 605. (а.с.7).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від доходу платника аліментів щомісячно, починаючи 29.09.2010 року і до повноліття дитини. 26.09.2018 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області видав виконавчий лист у справі №2-2117/2010 для примусового виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року.

Постановою державного виконавця Хорольського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Полтавській області від 05.10.2018 року на підставі виконавчого листа №2-2117/2010, виданого 26.09.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука на виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року, було відкрито виконавче провадження №57359028.

За результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП, Хорольським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.10.2018 року відкрито виконавче провадження № АСВП: 57359028 про стягнення аліментів з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Разом з тим, згідно з довідкою виконавчого комітету Драбинівської сільської ради №02-28/149 від 25.09.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживає без реєстрації з 01.03.2020 року по теперішній час разом з тіткою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в господарстві дядька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.10).

ОСОБА_3 закінчила у 2021 році Кустолівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Драбинівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, що підтверджено свідоцтвом про здобуття базової середньої освіти з відзнакою ТА №52616879 від 11.06.2021 року. (а.с.10).

Згідно з Договором про надання освітніх послуг, пов`язаних зі вступом у заклади вищої освіти України №079 від 28.05.2021 року, Національний юридичний університет ім. Я. Мудрого, в особі директора Полтавського юридичного коледжу Старостіної Л.Л., та замовник ОСОБА_2 уклали договір, за умовами якого Університет за рахунок коштів Замовника надає слухачу ОСОБА_3 послуги, пов`язані з підготовкою його до вступу у заклади вищої освіти України за денною формою навчання протягом 28.05.2021 року до 29.06.2021 року. Вартість навчання 970 грн. (а.с.11).

Згідно з квитанцією №5734-ТН1К-ТЕТХ-Т0ВЕ від 12.06.2021 року ОСОБА_2 сплатив 970 грн. на виконання Договору про надання освітніх послуг, пов`язаних зі вступом у заклади вищої освіти України №079 від 28.05.2021 року.

Згідно з Договором про надання освітніх послуг №ОП-9.2021-67 від 01.07.2021 року, Договором про надання платних освітніх послуг №ФМБ-9-2021-016 від 29.07.2021 року, Національний юридичний університет ім. Я. Мудрого, в особі директора Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого» ОСОБА_8 , та вступником ОСОБА_3 , із її законним представником ОСОБА_2 укладений договір, предметом якого є надання освітніх послуг, здійснити підготовку вступника за денною формою здобуття освіти за освітньо-професійною програмою Право за спеціальністю 081 Право для здобуття освітньо-професійного ступеня фахового молодшого бакалавра. Надання освітньої послуги проводиться платно, за рахунок замовника ОСОБА_2 , вартість навчання 46800 грн., а саме за навчальні роки 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 по 15600 грн.

На виконання своїх зобов`язань за Договором про надання платних освітніх послуг №ФМБ-9-2021-016 від 29.07.2021 року ОСОБА_2 сплатив за навчання своєї дитини ОСОБА_3 в цілому 15600,00 грн., що підтверджено квитанціями АТ «Універсал Банк» №2Н14-ВТХ8-1Т8М-9ВА0 від 13.08.2021 року на суму 7800 грн., №АМ52-В8Е5-А22М-7РТХ від 04.02.2022 року на суму 7800 грн.

ОСОБА_2 оплатив за гуртожиток за місцем навчання для своєї дитини ОСОБА_3 , що підтверджено квитанціями АТ «Універсал Банк» №Р5МЕ-ВК65-4Е5-42А5 від 03.09.2021 року на суму 3920,00 грн., №С063-886Х-Е0ЕХ-19МЕ від 23.02.2022 року на суму 1272 грн.

Згідно з довідкою директора Відокремленого структурного підрозділу «Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого» ОСОБА_8 від 30.06.2021 року, ОСОБА_3 з 01.09.2021 року є студенткою денної форми навчання за спеціальність 081 Право освітньо-професійного ступеня фаховий молодший бакалавр ВСП «Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого» за рахунок коштів фізичних осіб, термін 3 навчальні роки. (а.с.19).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.06.2019 року у справі №537/5367/18, провадження № 2/537/223/2019, відмовлено в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, про зміну розміру і способу стягнення аліментів на виконання рішення Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.09.2010 року по справі №2-2117/2010.

Під час розгляду справи №53/5367/18 судом було встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дитиною ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно довідок про реєстрацію місця проживання №14213 від 15.11.2018 року та №14139 від 15.11.2018 року, дитина ОСОБА_3 проживала разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Дитина ОСОБА_3 навчалася у 6 В класі КНВК №6 Кременчуцької міської ради Полтавської області, що вбачалося із довідки №81 від 16.11.2018 року. 29.09.2010 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області ухвалено рішення по справі №2-2117/2010, яким з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі частини з усіх видів заробітку платника аліментів, починаючи з 29 вересня 2010 року до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення, 26.09.2018 року було видано виконавчий лист №2-2117/2010, який перебуває на виконанні у Хорольському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що вбачається, зокрема, із постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №57359028 від 05 жовтня 2018 року. Як вбачалося зі змісту пояснення в.о. начальника Хорольського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Сальнік О.В. за вих.№ 15.25-39/1445 від 05.02.2019 року, на виконанні у зазначеній виконавчій службі перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини доходу щомісяця до досягнення дитиною повноліття, згідно виконавчого листа №2-2117, виданого 26.09.2018 року Крюківським районним судом міста Кременчука Полтавської області; згідно довідки-розрахунку, станом на 01.01.2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня; у зв`язку із тими обставинами, що боржник отримує заробітну плату в розмірі 3723,00 грн., перебуваючи з 2015 року на посаді керівника адвокатського бюро «Руслан Павелко», з травня 2018 року по вересень 2018 року аліменти нараховувалися в розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вересня 2018 року у розмірі частини доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Матеріали справи №53/5367/18 не містили належних та допустимих доказів того, що майновий стан ОСОБА_2 покращився. А тому рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 24 червня 2019 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 28.08.2019 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, зміну способу їх стягнення за недоведеністю заявленого позивачем ОСОБА_1 факту збільшення доходу відповідача ОСОБА_2 , що може бути підставою для зміни розміру стягуваних з нього за рішенням суду аліментів на утримання дитини, та відсутністю правових підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Головний Центр обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України листом №91-27647/18/23-вих. від 13.06.2023 року повідомив, що з серпня 2019 року по час надання інформації ОСОБА_1 перетинала держаний кордон України: в`їзд 21.09.2019 року виїзд 21.11.2019, в`їзд 27.12.2019 року виїзд 13.01.2020 року, в`їзд 01.05.2022 року виїзд 16.05.2022 року, в`їзд 05.11.2022 виїзд 11.01.2023 року. (а.с.172).

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.01.2024 року у справі № 537/3174/22, провадження № 2/537/33/2024, установлено, що дитина ОСОБА_3 не проживала з матір`ю з 01.03.2020 року. Тому задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері для утримання дитини. Задоволено частково позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення з матері аліментів на користь доньки для її утримання, припинення стягнення аліментів з батька на користь матері для утримання дитини. Ухвалено звільнити з 01.03.2020 року платника аліментів ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010. Ухвалено відкликати виконавчий лист, виданий 26.09.2018 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області у справі №2-2117/2010 для примусового виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з 29.09.2010 року і до повноліття дитини. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання як неповнолітньої дитини щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 30.12.2022 року і до повноліття дитини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_4 включно. Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання на період навчання щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дня набуття донькою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 і до закінчення навчання у відокремленому структурному підрозділі "Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого" 30.06.2024 року, але не більше чим до досягнення донькою 23 років.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З встановлених обставин справи вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані Сімейним кодексом України.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною 7 статті 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В ст.181 СК України встановлені способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Так, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В ст. 195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України, свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Вказаний висновок підтверджується наступним.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

У зв`язку з викладеним Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 року у справі №661/905/19, провадження №61-16670 сво 19 уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 року у справі №572/1689/16-ц (провадження №61-311 св 17), зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками. Положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

У Постанові Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №334/7702/16 (провадження №61-42142св18) про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів висловлено правовий висновок про те, що той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Враховуючи, що дитина ОСОБА_3 проживала окремо від матері ОСОБА_1 , яка з листопада 2019 року виїхала без неї за кордон, й дитина залишилася на утриманні батька, тому з цих підстав рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.01.2024 року у справі № 537/3174/22 звільнено з 01.03.2020 року платника аліментів ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010, а також відкликано виконавчий лист, виданий 26.09.2018 року Крюківським районним судом м.Кременчука Полтавської області у справі №2-2117/2010 для примусового виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з 29.09.2010 року і до повноліття дитини.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , нарахованої з 30.11.2020 року по 17.11.2022 року в сумі 30467,50 грн., є безпідставними, оскільки позивач ОСОБА_1 в цей період проживала окремо від дитини ОСОБА_3 , а дитина перебувала на утриманні батька ОСОБА_2 .

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 258, 263-268, 352, 354, ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб ОСОБА_3 , Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день складання його повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений у зв`язку з відключеннями електропостачання та поломкою електронного обладнання в суді 26.07.2024 року о 16 год. 02 хв.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області Мурашова Н.В.