ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1555/24Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Давигора Світлана Анатоліївна;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут»;

представник відповідача адвокат Моцайко Валентина Сергіївна;

особа, яка подала апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Давигора Світлана Анатоліївна;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Давигори Світлани Анатоліївни на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасиенергозбут» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

04 грудня 2023 року адвокат Гарбазей Д.О., який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Черкасиенергозбут» про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідно до наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» № 16 п/тз від 28.12.2018 року ОСОБА_1 прийнято на посаду оператора інформаційно-комунікаційних мереж І категорії кол-центру ТОВ «Черкасиенергозбут».

04.07.2022 року наказом ТОВ «Черкасиенергозбут» № 181 /п/тз від 04.07.2022 року ОСОБА_1 переведено на посаду фахівця II категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру. Протягом 2018 року і по день її звільнення, 13.11.2023 року, жодних дисциплінарних стягнень до ОСОБА_1 застосовано не було.

Наказом ТОВ «Черкасиенергозбут» від 23.10.2023 року № 186 введена в дію Посадова інструкція здійснення працівником ТОВ «Черкасиенергозбут» діяльності на посаді фахівця II категорії кол-центру інформаційно-консультативного центру - ПІ-191, версія - 03.

23.10.2023 року о 13 год. 28 хв. начальником відділу персоналу ОСОБА_2 було вручено повідомлення № 2821-1/03В-2023 від 23.10.2023 року, відповідно до якого ТОВ «Черкасиенергозбут» змінено її посадову інструкцію (впроваджено Посадову інструкцію здійснення працівником ТОВ «Черкасиенергозбут» діяльності на посаді фахівця II категорії кол-центру інформаційно-консультативного центру, ПІ-191, версія - 03) та зобов`язано її ознайомитися з останньою та надати до 23.10.2023 року, 15 год. 45 хв. згоду чи не згоду на продовження роботи у змінених умовах праці.

На виконання вказівки директора Товариства ОСОБА_3 була подана заява, якою вона висловила свою згоду на зміну істотних умов праці. При цьому нею було повідомлено керівництво товариства щодо ряду недоліків Посадової інструкції, які необхідно було б усунути.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 директором товариства близько 16 год. 10 хв. було вручено позивачці повідомлення № 2823-1/03-2023 від 23.10.2023 року про надання згоди чи не згоди на продовження роботи зі зміненими умовами праці зі строком подання такої заяви до 16 год. 15 хв. 23.10.2023. Разом з цим повідомленням було надано два бланки (форми згоди та незгоди).

ОСОБА_1 на виконання вказівки директора товариства заповнила бланк згоди, в якій також повідомила про наявність зауважень до змісту посадової інструкції.

23.10.2023 року 18 год. 37 хв., у «вайбері» ОСОБА_1 надійшло повідомлення від начальника відділу персоналу ОСОБА_4 зі вкладенням у формі фотокопій наказу ТО «Черкасиенергозбут» від 23.10.2023 року № 450/п/тз «Про звільнення фахівця II категорії кол-центру інформаційно-консультативного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗП актів без номеру за 23.10.2023 року, розрахункового листка.

03.11.2023 кур`єром їй було вручено копію наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» від 03.11.2023 року № 481/п/тз, яким внесено зміни до наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» від 23.10.2023 року № 450/п/тз в частині дати звільнення, а саме звільнення її першим робочим днем після закриття лікарняного, 13.11.2023 року.

ОСОБА_1 вважає, що ТОВ «Черкасиенергозбут» було незаконно та з порушенням чинного законодавства звільнено її з роботи, а відтак наказ ТОВ «Черкасиенергозбут» 23.10.2023 року № 450/п/тз «Про звільнення фахівця II категорії кол-центру інформаційно-консультативного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України» та наказ ТОВ «Черкасиенергозбут» від 03.11.2023 року № 481/п/тз «Про внесення змін до наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» від 23.10.2023 року № 450/п/тз «Про звільнення фахівця II категорії кол- центру інформаційно-консультативного центру ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України є протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Вказує, що в ТОВ Черкасиенергозбут» не відбулося жодних змін в організації виробництва і праці, а як наслідок і змін істотних умов праці, затвердження нової посадової інструкції в жодному разі не є змінами істотних умов праці і позивачка не відмовлялася в жодній з трьох заяв-згод на продовження роботи у змінених умовах праці.

При ознайомленні, з наказом ТОВ «Черкасиенергозбут» від 20.03.2023 року № 58 нею було виявлено ряд порушень чинного законодавства та неточностей, про які вона повідомила роботодавця доповідною запискою від 24.03.2023 року № 5- 12.1/04-2023 та доповідною запискою від 29.03.2023 року № 10-12.1/04-2023. Заступником директора ТОВ «Черкасиенергозбут» з юридичних та організаційних питань ОСОБА_6 давалася відписка та відмова. Тобто фактично роботодавець змушував її погодитися з обов`язками, які вона ні за освітою, а ні за повноваженнями та статусом не має права здійснювати.

Позивач посилається на ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» згідно якої у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов.

Вказує, що ТОВ «Черкасиенергозбут» спочатку затвердив посадову інструкцію здійснення працівником ТОВ «Черкасиенергозбут» діяльності на посаді фахівця II категорії кол-центру інформаційно-консультативного центру, ПІ-191, версія -03, видавши наказ від 23.10.2023 року № 186, а лише потім повідомив працівника про зміну істотних умов праці, надавши о 13 год. 28 хв. повідомлення № 2821-1/03В-2023 року від 23.10.2023 року з додатком у вигляді Посадової інструкції.

У зв`язку з незаконним звільненням (без достатньої правової підстави) ОСОБА_1 на підставі ст. 237-1 КЗпП України просить стягнути з відповідача моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 100 000 грн. Вказує, що незаконне звільнення завдало їй душевних страждань, зруйнувало її соціальні зв`язки, створило напруженість в сім`ї через неможливість забезпечення мінімальних потреб сім`ї, з`явилося негативне ставлення з боку будь-якого роботодавця через запис про звільнення на підставі п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, який позбавляє її претендувати на належно оплачувану роботу, а як наслідок, можливість створити належні умови для життя її родини.

З урахуванням уточнених позовних вимог від 12 січня 2024 року просила визнати незаконними та скасувати наказ ТОВ «Черкасиенергозбут» 23.10.2023 року № 450/п/тз «Про звільнення фахівця II категорії кол- центру інформаційно-консультативного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст. КЗПП»; визнати незаконними та скасувати наказ ТОВ «Черкасиенергозбут» від 03.11.2023 року № 481/п/тз «Про внесення змін до наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» від 23.10.2023 року № 450/п/тз «Про звільнення фахівця II категорії кол-центру інформаційно-консультативного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст КЗПП»; поновити ОСОБА_1 на посаді фахівця II категорії кол-центру інформаційно-консультативного центру ТОВ «Черкасиенергозбут» з 14.11.2023 року. Стягнути з ТОВ «Черкасиенергозбут» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. Стягнути з ТОВ «Черкасиенергозбут» на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди розмірі 100 000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2024 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Давигора С.А. подала апеляційну скаргу в якій просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.07.2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції надаючи оцінку правомірності введення змін в організації праці та виробництва на підприємстві не встановив обставини справи на підставі належних та допустимих доказів. Вказує, що те, що роботодавець вправі впроваджувати зміни не звільняє його від дотримання вимог матеріального закону за яких такі зміни можуть впливати на зміну істотних умов праці. За відсутності впроваджених змін, відповідач не мав права проводити зміну істотних умов праці позивача та вводити в дію нову посадову інструкцію.

Вказує, що закон детально не регламентує порядок переведення працівника за його згодою на роботу в нових умовах і не встановлює, що передбачена п. 6 ст. 36 КЗпП України відмова працівника від переведення на роботу в нових умовах має бути у письмовій формі.

В апеляційній скарзі зазначається, що на жодному із повідомлень, які досліджені судом не вказано обов`язку позивача на проставлення підпису в посадовій інструкції після її ознайомлення, а саме ні відеозаписом, який був досліджений, ні письмовими доказами, жоден із працівників товариства не вказав позивачу про обов`язковість проставлення підпису в самій посадовій інструкції, натомість відмітка, що ознайомлена присутня в даному документі.

Вважає, що наявність відмітки позивача про ознайомлення з посадовою інструкцією, яка була досліджена судом, повністю відповідає нормі закону, і не передбачало проставлення нею підпису, такий спосіб обраний був працівником на продовження роботи за зміненими умовами праці і не заперечений відповідачем.

Вказує, що суд першої інстанції порушив норми ст. 264 ЦПК України, оскільки при викладенні висновків про обставини справи, які мали місце 23.10.2023 року повинні би бути врегульовані нормами матеріального закону в редакції внесених змін Законом України від 01.07.2022 року. Відеозапис та письмові документи, які досліджені судом не містять відмови позивача від ознайомлення з посадовою інструкцією та відмови продовжувати працювати, немає також і доказів того, що позивач своїми діями чи висловлюваннями відмовляється виконувати вказівки керівництва. Зазначає, що позивач повністю та неухильно виконувала вимоги роботодавця в частині надання згоди на продовження роботи зі зміненими умовами праці.

Звертає увагу суду на те, що при дослідженні матеріалів справи, а саме посадових інструкцій суд першої інстанції не надав їм оцінку на предмет розширення кола функціональних обов`язків порівняно із ТПІ-191 (саме в контексті належного аналізу тих пунктів попередніх посадових обов`язків та кінцевої інструкції судом не було здійснено).

Вважає, що посилання суду на те, що позивачем не надавалися документи по освіту, а тому зміна посадової інструкції не стосувалася змін кваліфікаційних вимог в посадовій інструкції є взаємовиключними.

Судом першої інстанції не було досліджено на предмет законності дій роботодавця щодо внесення до кола обов`язків позивача прав, які явно виходять за межі функціоналу як відділу, так і самого працівника.

Судом першої інстанції при дослідженні заяв позивача не встановлено наявність відмітки про реєстрацію таких документів, що в свою чергу виключало право відповідача вважати їх службовим документом та брати за підставу при звільненні.

Вказує, що спірний наказ про звільнення був підготовлений та виданий роботодавцем поза межами робочого часу позивача (відповідач не довів суду, що позивач працювала за ненормованим режимом роботи, або ж із зміненим режимом роботи) у порушення вимог ст. 47 КЗпП України. Зміна дати звільнення у зв`язку із перебуванням позивача на лікарняному не змінює і не скасовує обов`язку відповідача вручити первісний наказ про звільнення в межах робочого часу позивача, а дату самого звільнення може бути від терміновано у зв`язку з об`єктивними обставинами (в даному спорі невідкладно госпіталізація позивача внаслідок погіршення стану здоров`я).

Суд першої інстанції не надав правову оцінку тому, що 23.10.2023 року як робочий день позивачу був оплачений згідно розрахункового листа і на те, що їй цей день оплатився відповідачем не як допомога по тимчасовій непрацездатності, що передбачено ст.ст. 13,15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 року, а оплатився як заробітна плата, оскільки позивачка звернулася до медичної установи вже після закінчення свого робочого дня, а виплата у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю відбулася вже із 24.10.2023 року.

03 вересня 2024 року на адресу Черкаського апеляційного суду від ТОВ «Черкасиенергозбут» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Давигори С.А. на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.07.2024 року.

Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції надав належну оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, правильно встановив наявність незгоди працівника працювати у змінених умовах праці, а також відповідність чинному законодавству дій роботодавця пов`язаних із звільненням працівника, дійшов законного та обґрунтованого висновку про правомірність оскаржуваних доказів та як наслідок відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає наступне.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до наказу від 28 грудня 2018 року № 16-п/тз позивачку переведено на роботу в ТОВ «Черкасиенергозбут», 04 липня 2022 року наказом від 04.07.2022 № 181/п/тз ОСОБА_1 була переведена на посаду фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру ТОВ «Черкасиенергозбут» (т.1, а.с.9-10).

На момент переведення ОСОБА_1 на вказану посаду посадова інструкція фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру (далі ІКЦ) ТОВ «Черкасиенергозбут» ТПІ-77 Версія 01 (далі ТПІ 77) була в редакції, затвердженій 05 жовтня 2021 року (т.1, а.с.27-29).

Відповідно до посадової інструкції ТПІ-77 на фахівця було покладено такі обов`язки згідно пунктів 2.1 2.8, а саме: заходи щодо мінімізації факторів, які можуть негативно впливати на відносини центру зі споживачами ( п.2.1); обробка звернень споживачів ( п.2.2., 2.3); передача підрозділам Товариства скарг та зауважень споживачів на роботу персоналу (п.2.4.); інформування споживачів, серед іншого, про норми законодавства в галузі енергетики, порядок розгляду звернень, тарифи, заборгованість, стан розрахунків (п.2.5); надання інформації про роботу Товариства (п.2.6, 2.7); консультування та надання відповідей з питань електропостачання ( п.2.7,2.8).

В подальшому відповідачем неодноразово затверджувались нові посадові інструкції зі збільшенням обсягу посадових обов`язків фахівця ІІ категорії кол-центру ІКЦ.

20 березня 2023 року наказом ТОВ «Черкасиенергозбут» № 58 затверджено посадову інструкцію фахівця ІІ категорії кол-центру ІКЦ ПІ-144 Версія 01(далі ПІ-144) (т.1, а.с.30).

24 березня 2023 року ОСОБА_1 скерувала директору доповідну записку про те, що її не ознайомили з наказом, яким була введена в дію нова посадова інструкція, також в зв`язку з включенням в останню обов`язки, які суперечать законодавству. ОСОБА_1 відмовилася ставити в ній підпис та заперечила прийнятність обов`язків згідно ряду пунктів П-144 (т1, а.с.34-35).

07 квітня 2023 року наказом ТОВ «Черкасиенергозбут» № 81 затверджено посадову інструкцію фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру ПІ-181 Версія 02 (далі ПІ -181) (т1., а.с. 37-39).

12 квітня 2023 року ОСОБА_1 скерувала директору доповідну записку про те, що її не ознайомили з метою та обґрунтуванням змін до її посадової інструкції, також заперечила прийнятність обов`язків згідно ряду пунктів П-181 (т1., а.с.43-44).

У поданій директору 02 серпня 2023 року доповідній записці ОСОБА_1 категорично зауважила, що виконує свої обов`язки відповідно до ТПІ-77, оскільки її завчасно не повідомлено причини зміни її посадових обов`язків та не отримано згоди перед тим, як вводити в дію нову інструкцію (т1.,а.с.48).

Судом першої інстанції було встановлено та зазначено у рішенні, що з моменту призначення ОСОБА_1 на посаду фахівця ІІ категорії кол-центру остання керувалась тільки ТПІ-77 (т.1, а.с.27-29), оскільки подальші інструкції містили обов`язки, які суперечать законодавству.

13 жовтня 2023 року наказом ТОВ «Черкасиенергозбут» № 181 з урахуванням положень чинного законодавства про введення воєнного стану в України, заборону припинення надання житлово-комунальних послуг населення у разі їх неоплати чи оплати не в повному обсязі, збільшенням боржників за спожиту теплову енергію, погіршенням економічних показників діяльності ТОВ «Черкасиенергозбут», з метою раціоналізації роботи кол-центру інформаційно-консультаційного центру для зниження рівня заборгованості серед населення (побутових споживачів) за спожиту електричну енергію, формування єдиних вимог щодо дотримання стандартів комунікації та етики ведення розмов зі споживачами начальнику інформаційно-консультаційного центру доручено розробити проект нової версії посадової інструкції здійснення працівником ТОВ «Черкасиенергозбут» діяльності на посаді фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру, шляхом зміни (збільшення) обсягу посадових обов`язків фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру, зокрема в частині, надання роз`яснень споживачам (боржникам) щодо необхідності своєчасної оплати вартості спожитої електричної енергії та здійснення добровільного погашення наявної у них заборгованості, у телефонному режимі, та підготовки матеріалів для розроблення методичних рекомендацій щодо дотримання стандартів комунікації та етики ведення розмов зі споживачами та проведення роботи щодо формування єдиних вимог дотримання стандартів комунікації та етики ведення розмов зі споживачами (т 1, а.с.138).

23 жовтня 2023 року ТОВ «Черкасиенергозбут» направило листа голові первинної профспілкової організації ТОВ «Черкасиенергозбут» про надання згоди на зміну істотних умов праці (посадових обов`язків) фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру (т.1, а.с.139).

23 жовтня 2023 року первинною профспілковою організацію ТОВ «Черкасиенергозбут» надано згоду на зміну посадових обов`язків фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру (т 1, а.с. 140).

23 жовтня 2023 року наказом директора ТОВ «Черкасиенергозбут» № 186 відповідно до ч.3 ст.32 КЗпП України, ч.2 ст.3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», враховуючи лист профкому від 23.10.2023 року № 27, в зв`язку з введенням воєнного стану та збільшенням заборгованості за спожиту електричну енергію побутовим споживачами, забороною щодо припинення постачання електричної енергії таким споживачам, з метою забезпечення належної організації праці працівників кол-центру інформаційно-консультаційного центру, раціоналізації, чіткого визначення їх посадових обов`язків, підвищення відповідальності за роботу - затверджено нову версію посадової інструкції здійснення працівником ТОВ «Черкасиенергозбут» діяльності на посаді фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру П191 версія 03 ( далі ПІ-191). Введено в дію затверджену цим наказом посадову інструкцію з 24 жовтня 2023 року.

Згідно наказу № 186 начальнику відділу персоналу наказано підготувати та вручити повідомлення про зміни істотних умов праці (зміну посадових обов`язків) фахівцю ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру ОСОБА_1 та з даним наказом під підпис (т. 1, а.с.141).

ОСОБА_1 була ознайомлена з вказаним наказом 23.10.2023 року о 13 год. 30 хв. (т.1, а.с.141 на звороті), що підтверджується її особистим підписом та не заперечується сторонами.

Відповідно до посадової інструкції ПІ191 фахівець ІІ категорії кол-центру ІКЦ зобов`язаний: організувати заходи щодо мінімізації факторів, які можуть негативно впливати на відносини кол-центру зі споживачами (п.2.1.1); організувати обробку електронних звернень споживачів (п.2.1.2); організувати передачу відповідним підрозділам Товариства скарг та зауважень споживачів ( п.2.1.3); інформувати споживачів про норми чинного законодавства в галузі енергетики, порядок розгляду звернень, виставлення рахунків за спожиту електричну енергію, тарифи, порядок оплати на послуги, комерційні пропозиції Товариства, відключення та процедуру відновлення електропостачання, пільги, стан розрахунків, роботу електронних сервісів Товариства, розпорядок дня підрозділів, умови одержання послуг ( п.2.1.4); надавати консультації споживачам з питань взаємодії з Товариством ( п.2.1.5); надавати відповіді на питання, що стосуються діяльності електропостачальника (п.2.1.6); здійснювати щоденне інформування споживачів (боржників) про необхідність оплати заборгованості в кількості не менше 50 споживачів в день та звітувати наступного дня про виконану роботу( п.2.1.7.); забезпечувати розгляд звернень споживачів (2.1.8);дотримуватись стандартів комунікації та етики ведення розмов зі споживачами (2.1.9.);готувати матеріали для розроблення методичних рекомендації щодо дотримування стандартів комунікації та етики ведення розмов зі споживачами (п.2.1.10); дотримуватись законодавства, правил внутрішнього трудового розпорядку, Статуту, Колективного договору, документів Товариства, що стосуються роботи кол-центру ( п.2.1.11) дотримуватись графіку робочого часу та залишати робоче місце тільки після погодження з безпосереднім керівником ( п.2.1.12); не розголошувати персональні дані осіб, які стали відомі при виконанні обов`язків, дотримуватись вимог закону щодо обробки таких даних ( п.2.1.13, 2.1.14); брати участь в розробленні проектів документів, що регулюють діяльність кол-центру інформаційно-консультаційного центру та за дорученням визначених посадових осіб самостійно розробляти такі документи (п.2.1.15); за дорученням визначених посадових осіб готувати та подавати пропозиції щодо внесення змін до нормативно-правових актів, що стосуються постачання електричної енергії та якості обслуговування споживачів, проводити моніторинг змін до нормативно-правових актів, що зазначені у розділі 3 цієї інструкції, брати участь у формуванні інформації щодо показників якості надання послуг та кількості прийнятих звернень ( п.2.1.16 -2.1.19); своєчасно виконувати накази, розпорядження, усні та/або письмові вказівки, доручення директора, його заступника, безпосереднього керівника у межах обов`язків згідно займаної посади ( п.2.1.20); дотримуватись норм моралі, правил етикету при спілкуванні з іншими працівниками, заборони паління (п.2.1.21, п.2.1.22); додержуватись трудової дисципліни, дбайливо ставитись до майна Товариства ( п.2.1.23);надавати достовірну інформацію керівнику та іншим працівникам, забезпечувати збереження документів ( п.2.1.24, 2.1.25); у разі необхідності відбувати у службові відрядження в межах України, для виконання завдань і обов`язків, визначених цією інструкцією, на підставі рішення директора та з дотриманням чинного законодавства ( п.2.1.26); якісно виконувати роботу, доручення директора, безпосереднього керівника, накази та документи Товариства у межах посадових обов`язків (п.2.1.27); виконувати посадові обов`язки у межах займаної посади виключно в інтересах Товариства (п.2.1.28) (т. 1,а.с.146-152).

23 жовтня 2023 року о 13 год. 28 хв. надано повідомлення ОСОБА_1 про затвердження нової посадової інструкції ПІ-191 та надання письмової заяви (згоду/не згоду на продовження роботи у змінених умовах праці) особисто начальнику відділу персоналу Тетяні Брикун до 15 год. 45 хв. 23 жовтня 2023 року. Також надано затверджену посадову інструкцію П-191 для ознайомлення шляхом проставляння підпису на аркуші ознайомлення (а.с.142 т.1).

23 жовтня 2023 року до 15 год. 45 хв. ОСОБА_1 було надано директору заяву про те, що вона «не проти виконувати обов`язки, які прописані у ПІ-191 Версія 03», однак в заяві зазначає ряд недоліків та порушень законодавства України і просить внести зміни до посадової інструкції (т.1, а.с.143-145).

В подальшому, 23 жовтня 2023 року начальником відділу персоналу за дорученням директора надано друге повідомлення ОСОБА_1 , в якому зазначалось, що з її заяви не можливо однозначно встановити, чи нею надано згоду або не згоду на продовження роботи зі зміненими умовами праці згідно посадової інструкції ПІ-191. У зв`язку з цим директор просив надати письмову заяву з даного приводу згідно форми у додатку до повідомлення у строк до 16 год. 15 хв. 23.10.2023 року. У випадку надання згоди на продовження роботи зі зміненими умовами праці, просив повернути примірник посадової інструкції з проставленим особистим підписом позивачки на аркуші ознайомлення з посадовою інструкцією П-191. На вказаному повідомленні позивачка вчинила напис: «Оскільки з мене під тиском вимагають ознайомитись із зазначеними документами, директор не надав мені часу для ознайомлення, тому наголошую, що я надаю згоду працювати згідно посадової інструкції П-191 версія 03 від 23.10.2023 року після усунення недоліків, які були вказані мною в заяві». (т.1, а.с.156).

На доданому до другого повідомлення бланку «Про згоду продовжувати зі зміненими істотними умовами праці» 23 жовтня 2023 року позивачкою складено заяву такого змісту: «Я, ОСОБА_1 , надаю згоду продовжувати роботу зі зміненими істотними умовами праці відповідно до посадової інструкції П-191, згоду на роботу зі зміненими істотними умовами праці згідно чинного законодавства буде надано після внесення змін до ПІ-191 від 23.10.2023 р. На даний час я працюю згідно діючої ПІ 71. Заперечення та окрема думка щодо наказу № 186 від 23.10.2023 буде надано згідно діючого законодавства» (а.с.157 т.1).

Заява на друге повідомлення позивачкою ОСОБА_1 була складена особисто та передана начальнику відділу персоналу, при цьому позивачкою не була передана директору посадова інструкція з поставлення особистим підписом позивачки на аркуші ознайомлення з посадовою інструкцією П-191.

23 жовтня 2023 року ТОВ «Черкасиенергозбут» надано третє повідомлення ОСОБА_1 , в якому зазначалось, що вказані нею вимоги щодо внесення змін до посадової інструкції П-191 виконані не будуть, в зв`язку з чим черговий раз запитано про надання заяви нею згоди або незгоди на продовження роботи зі зміненими умовами праці згідно посадової інструкціїП-191 у строк до 16 год. 45 хв. 23.10.2023 року. У випадку згоди просили повернути примірник посадової інструкції з відміткою про ознайомлення у строк до 16 год. 45 хв. 23.10.2023 року. ОСОБА_1 проставила свій підпис про отримання повідомлення о 16 год. 44 хв. (т.1, а.с.158).

ОСОБА_1 на доданому до третього повідомлення бланку «Про згоду продовжувати зі зміненими істотними умовами праці» склала заяву такого змісту: «Я, ОСОБА_1 , надаю згоду продовжувати роботу зі зміненими істотними умовами після внесення змін, вказаних у заяві, яку вимагали згідно наказу № 186 від 23.10.2023. В іншому випадку ставлю до відома, що буду вважати дії керівництва проявом мобінгу до себе та залишаю право звернутись до суду» (т.1, а.с.159).

23 жовтня 2023 року складено акт № б/н про відмову в ознайомленні з посадовою інструкцією ОСОБА_1 (т.1, а.с.190).

23 жовтня 2023 року ТОВ «Черкасиенергозбут» направило листа голові первинної профспілкової організації ТОВ «Черкасиенергозбут» про надання згоди на звільнення фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (т.1, а.с.169).

23 жовтня 2023 року первинною профспілковою організацію ТОВ «Черкасиенергозбут» повідомлено, що ОСОБА_1 за її заявою 01.12.2022 року виключено із членів первинної профспілкової організації, у зв`язку з чим не потрібна згода профкому на звільнення (т.1, а.с.170).

23 жовтня 2023 року наказом від 23.10.2023 № 450/п/тз позивачку звільнено з роботи у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці відповідно до п. 6 ст. 36 КЗпП України, з виплатою згідно п.2 наказу компенсації за додаткову відпустку за ненормований робочий день та вихідної допомоги в розмірі середнього місячного заробітку (т.1, а.с.180).

Відповідно до довідки виданої КНП «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Черкаської обласної ради» ОСОБА_1 23.10.2023 року о 17 год. 04 хв. обслуговувалась бригадою швидкої медичної допомоги. Діагноз гіпертензивний криз неускладнений. Гіпертонічна хвороба ІІ ст. Гостра реакція на стрес. Була доставлена до КНП «Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги».

23 жовтня 2023 року складено акт про неможливість вручення позивачці наказу про звільнення в зв`язку з тим, що після виклику швидкої медичної допомоги позивачка залишила робоче місце (т.1, а.с.190).

Відповідно до повідомлення № 2826-1/03-2023 від 23.10.2023 року, ОСОБА_1 надіслано з описом вкладення наказ про звільнення, повідомлення про остаточний розрахунок, копії актів від 23.10.2024 року, лист про необхідність отримати трудову книжку (т.1, а.с.191-192). Згідно трекінгу поштове відправлення повернуте в зв`язку з відмовою адресата (т1., а.с.194).

24 жовтня 2023 року наказом № 453/п/тз ТОВ «Черкасиенергозбут» внесено зміни до п.1 наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» від 23.10.2023 року № 450/п/тз «Про звільнення фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України» щодо дати звільнення на перший день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність (т1., а.с.198-199).

Відповідно до повідомлення № 2883-3/03-2023 від 27.10.2023 року, ОСОБА_1 надіслано з описом вкладення наказ від 24.10.2023 року № 453/т/тз. Згідно накладної кур`єрської доставки поштове відправлення повернуте відправнику (т.1, а.с.199-200).

27 жовтня 2023 року наказом № 461/п/тз ТОВ «Черкасиенергозбут» внесено зміни до п.1 наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» від 23.10.2023 року № 450/п/тз «Про звільнення фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України» щодо дати звільнення на перший день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначений у документі про тимчасову непрацездатність (т. 1, а.с.203).

03 листопада 2023 року наказом № 481/п/тз ТОВ «Черкасиенергозбут» «Про внесення змін до наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» від 23.10.2023 № 450/п/тз «Про звільнення фахівці ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України внесено зміни до п. 1 наказу ТОВ «Черкасиенергозбут» від 23.10.2023 № 450/п/тз «Про звільнення фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, виклавши його у такій редакції № «Звільнити ОСОБА_1 , фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру, у зв`язку з відмовою від продовження роботи у зв`язку зі зміною істотних умов праці (п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України) 13.11.2023 року (перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової працездатності зазначений у документі про тимчасову непрацездатність)» (т.1.а.с.205).

03 листопада 2023 року ТОВ «Черкасиенергозбут» повідомленням від 03.11.2024 року № 2970-3/03-2023 направлено ОСОБА_1 оригінал наказу разом з копією про звільнення з описом вкладення. Згідно накладної кур`єрської доставки поштове відправлення вручено адресату (т.1, а.с.206).

Відповідно до виписки № 19806 з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_1 перебувала на лікуванні з 23.10.2023 по 10.11.2023 року.

13 листопада 2023 року внесено зміни в трудову книжку наказом № 450/п/тз від 23.10.2023 та наказ № 481/п/тз від 03.11.2023 року запис № 37 вважати недійсним. Звільнено з роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці (п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України.)

23 листопада 2023 року складено акт за № Ц/ЧК/28712/259 державною службою з питань праці Центрального міжрегіонального управління про відсутність порушень вимог законодавства (т.1, а.с.209-220).

17 січня 2024 року складено акт державною службою з питань праці Центрального міжрегіонального управління № Ц/ЧК/32910/171 про виявлення порушень вимог законодавства, а саме остаточний розрахунок при звільненні та компенсації середнього заробітку за весь час фактичної затримки проведено 15 листопада 2023 року, відповідно до платіжної інструкції № 19 від 15.11.2023 року, не в день звільнення, чим порушено ст. 116 КЗпП України. З розрахунковим листком за листопад 2023 року від 13.11.2023 року ОСОБА_1 ознайомлена, про що свідчить підпис 13.11.2023 року в графі ознайомлена. Розрахунковий листок за листопад 2023 року на суму 14864, 62 грн. відправлено ОСОБА_1 поштовим повідомленням 16.11.2023 року, не в день виплати, чим порушено ст. 116 КЗпП України (т.2, а.с.58-66).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Частинами першою, другою статті 21 КЗпП України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

У разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір (частина перша статті 235 КЗпП України).

Отже, працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Із аналізу норм частини третьої статті 32 КЗпП України слідує, що у разі, коли роботодавець лише за умов зміни в організації виробництва та праці планує змінити систему та розмір оплати праці, пільг, режиму роботи, встановити або скасувати неповний робочий час, суміщення професій, зміну розрядів або найменування посад він має попередити працівника про це не пізніше, ніж за два місяці. Попереджаючи працівника про таку зміну істотних умов праці, роботодавець має чітко зазначити, які саме істотні умови праці зміняться, оскільки саме конкретизація змін істотних умов праці у попереджені дає змогу працівнику свідомо вирішити для себе питання, чи має він намір продовжувати дію трудового договору з конкретним працедавцем.

Попередження - це пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв`язку із змінами істотних умов праці.

Частиною четвертою статті 32 КЗпП України передбачено, що у випадку, якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України передбачено, що підставою для припинення трудового договору є відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Припинення трудового договору за пунктом 6 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці, які не супроводжуються скороченням чисельності чи штату працівників.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною третьою статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна зміні в організації виробництва і праці, скороченням чисельності або штату працівників, звільнення у зв`язку з чим може мати місце на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці.

Тобто при зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - система та розмір оплати праці, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад без зміни трудової функції, тощо, тобто зміни, які ведуть до звуження чи розширення трудової функції працівника за укладеним з ним трудовим договором, дія якого продовжується.

Такі ж висновки викладено у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 601/1513/18 (провадження № 61-2741св19), від 02 жовтня 2019 року у справі № 752/346/18 (провадження № 61-13072св19), від 30 листопада 2022 року у справі № 455/1377/18 провадження № 61-8362св22.

У період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов (частина друга статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

У постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року в справі № 6-2748цс15 вказано, що:«згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці. Пунктами третім та четвертим статті 32 КЗпП України передбачено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Таким чином, зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці.

У статті 32 КЗпП України наведено перелік умов праці, які можна вважати істотними, до яких належать, зокрема: система та розмір оплати праці, пільги, режим роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміна розрядів і найменування посад. Наведений перелік не є вичерпним, оскільки істотними можуть вважатися й інші умови праці».

Посадові обов`язки працівника є також істотними умовами його праці (трудового договору). Зміна посадових обов`язків працівника у випадку виробничої необхідності має розглядатися як зміна істотних умов праці. Якщо працівник не погодиться на таку зміну у встановленому порядку (тобто відмовиться від продовження роботи за колишньою посадою, але з новими посадовими обов`язками), то роботодавець має право звільнити його за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 761/24929/20, від 09 лютого 2022 року у справі № 607/4090/21.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 317/181/19 (провадження № 61-21021св21) вказано, що: «… зміна істотних умов праці відбувається за тією самою посадою, у тій самій установі, де працівник працював до такої зміни. Пропозиція обійняти інші посади не є зміною істотних умов праці. Факт скорочення посади сам по собі виключає звільнення за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України, оскільки відсутні передбачені частиною третьою статті 32 КЗпП України обставини. Про визначену частиною третьою статті 32 КЗпП України зміну істотних умов праці та, відповідно, припинення трудового договору за пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України можливо стверджувати тоді, коли посада працівника не скорочується, а лише змінюються істотні умови праці за цією посадою.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 215/2330/19 (провадження № 61-1145св20) та від 11 травня 2021 року у справі № 317/182/19-ц (провадження № 61-231св21)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 травня 2023 року у справі № 212/2542/22 (провадження № 61-162св23) вказано, що:«за пунктом 2 глави XIX «Прикінцеві положення» КЗпП України (який є чинним з 24 березня 2022 року) під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2136-ІХ (який набрав чинності з 24 березня 2022 року) (далі - Закон України № 2136-ІХ) на період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина передбачених статтями 43, 44 Конституції України. За частиною другою статті 3 Закону України № 2136-ІХ у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених частиною третьою статті 32 та статтею 103 Кодексу законів про працю України, здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов. Цей Закон діє у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (пункт 3 Прикінцевих положень Закону України № 2136-ІХ).

Звільнення працівника на підставі пункту 6 частини першої статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи, пов`язаною із зміною істотних умов праці, не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору.

Закон детально не регламентує порядок відмови працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці і не встановлює, що передбачена пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України незгода працівника продовжувати роботу з такими змінами в нових умовах має бути у письмовій формі (постанова Верховного Суду від 23 грудня 2020 року справа № 447/334/18).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що порівняно з попередніми посадовими інструкціями ТПІ-77, ПІ-144, ПІ-181, що затверджувались відповідно у жовтні 2021 року та березні-квітні 2023 року для займаної позивачкою посади фахівця ІІ категорії кол-центру ІКЦ посадова інструкція ПІ-191 містила розширене коло посадових обов`язків, як кількісно, так і з врахуванням їх змісту, тим самим встановлюючи додаткові елементи у трудову функцію, що об`єктивно мало призвести до збільшення обсягу роботи працівника за вказаною посадою.

Зміна посадових обов`язків ОСОБА_1 згідно наказу № 186 від 23 жовтня 2024 року розглядається як зміна істотних умов праці позивачки, належною правовою підставою для яких мають бути зміни в організації виробництва і праці роботодавця.

Зі змісту наказу № 181 від 13 жовтня 2023 року встановлено, що розроблення нової посадової інструкції шляхом зміни (збільшення) обсягу посадових обов`язків фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру мало місце для цілей раціоналізації роботи кол-центру інформаційно-консультаційного центру для зниження рівня заборгованості серед населення (побутових споживачів) за спожиту електричну енергію, формування єдиних вимог щодо дотримання стандартів комунікації та етики ведення розмов зі споживачами начальнику інформаційно-консультаційного центру у зв`язку із погіршенням економічних показників діяльності ТОВ «Черкасиенергозбут» в умовах воєнного стану, збільшенням боржників за спожиту теплову енергію, заборони припинення надання житлово-комунальних послуг населення у разі їх неоплати чи оплати не в повному обсязі.

З урахуванням вказаних роботодавцем обставин, які слугували підставою для винесення відповідачем наказу про розроблення нової посадової інструкції шляхом зміни (збільшення) обсягу посадових обов`язків фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру, з огляду на загальновідомі обставини збільшення навантаження на об`єкти критичної інфраструктури паливно-енергетичного сектору в умовах воєнного стану на території України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість наявності у відповідача виробничої необхідності у зміні істотних умов праці (режиму роботи) на посаді фахівця ІІ категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру.

Відповідач (роботодавець) вправі впроваджувати зміни в організації виробництва і праці як в цілому по підприємству, так і в окремих підрозділах, або по відношенню до окремих працівників, які вважає за доцільне для покращення ефективності своєї діяльності (постанова Верховного Суду від 22 травня 2023 року у справі № 212/2542/22).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність відповідачем запровадження ним змін в організації виробництва і праці, які викликали необхідність зміни умов праці за займаною посадою.

Відповідно до п. 2 наказу № 186 від 23.10.2023 року затверджена цим наказом посадова інструкції П-191 підлягала введенню в дію з 24 жовтня 2023 року.

ОСОБА_1 була попереджена про зміну істотних умов праці 23 жовтня 2024 року до моменту запровадження таких змін з 24 жовтня 2023 року, як передбачено частиною другою статті 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Суд першої інстанції за наявних у справі доказів правильно встановив, що доводи ОСОБА_1 про надання нею згоди на продовження роботи зі зміненими умовами праці не підтверджуються жодними доказами, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що роботодавець 23 жовтня 2023 року о 13 год. 28 год. вручив ОСОБА_1 перше повідомлення про зміну умов праці та надав на ознайомлення нову посадову інструкцію П-191. На вказане повідомлення ОСОБА_1 надала заяву про те, що вона «не проти виконувати обов`язки, прописані в ПІ-191, але під час ознайомлення з даною посадовою інструкцією виявила ряд недоліків та порушень законодавства».

В подальшому 23 жовтня 2023 р. начальник відділу персоналу за дорученням директора позивачці вручила друге повідомлення про те, що з поданої нею заяви неможливо встановити однозначно, чи позивачкою надана згода на продовження роботи зі зміненими умовами праці, відтак запропоновано надати письмову згоду згідно форми, до додається до повідомлення. У випадку згоди запропоновано проставити особистий підпис на аркуші ознайомлення з посадовою інструкцією ПІ-191.

На вказаному повідомленні позивачка вчинила напис такого змісту: «Оскільки з мене під тиском вимагають ознайомитись із зазначеними документами, директор не надав мені часу для ознайомлення, тому наголошую, що я надаю згоду працювати згідно посадової інструкції ПІ-191 версія 03 від 23.10.2023 року після усунення недоліків, які були вказані мною в заяві».

На доданому до повідомлення бланку «Про згоду продовжувати зі зміненими істотними умовами праці» 23 жовтня 2023 року позивачкою складено заяву такого змісту: «Я, ОСОБА_1 , надаю згоду продовжувати роботу зі зміненими істотними умовами праці відповідно до посадової інструкції ПІ-191. Згоду на роботу зі зміненими істотними умовами праці згідно чинного законодавства буде надано після внесення змін до ПІ-191 від 23.10.2023 р. Вказану заяву позивачка надала начальнику відділу персоналу, при цьому позивачкою не була передана посадова інструкція з проставлення особистого підпису позивачки на аркуші ознайомлення з посадовою інструкцією ПІ-191.

В подальшому 23 жовтня 2023 року начальником відділу персоналу надано третє повідомлення позивачці, в якому директором поінформовано позивачку про відхилення її вимог внести зміни до посадової інструкції ПІ-191 та в черговий раз запитано про надання згоди або незгоди на продовження роботи зі зміненими умовами праці. Також повторно запропонували, у випадку згоди, повернути примірник посадової інструкції з проставленням особистого підпису у аркуші ознайомлення з ПІ-191.

ОСОБА_1 склала заяву на доданому до повідомлення бланку «Про згоду продовжувати зі зміненими істотними умовами праці» склала заяву такого змісту: «Я, ОСОБА_1 , надаю згоду продовжувати роботу зі зміненими істотними умовами після внесення змін, вказаних у заяві, яку вимагали згідно наказу № 186 від 23.10.2023. В іншому випадку ставлю до відома, що буду вважати дії керівництва проявом мобінгу до себе та залишаю право звернутись до суду».

ОСОБА_1 та її представник в обґрунтування позовних вимог зазначали, що належним доказом висловлення згоди на продовження роботи була перша заява, яка була зареєстрована у системі документообігу товариства і містила згоду на продовження роботи з пропозиціями щодо зміни посадової інструкції. Інші заяви не пройшли реєстрацію і тому не повинні братись до уваги.

Надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам, суд першої інстанції дійшов до вірного та обгрунтованого висновку, що зі змісту поданих роботодавцю на повідомлення про зміну істотних умов праці позивачкою 23 жовтня 2023 року заяв не вбачається безумовної однозначної згоди працівника на продовження роботи по новій посадовій інструкції ПІ-191, оскільки ряд положень вказаної інструкції ОСОБА_1 категорично вважала неприйнятними та висловлювалась, що згоду продовжувати роботу надасть після внесення роботодавцем змін до вказаної інструкції. Фактично ОСОБА_1 зазначала про ймовірність надання згоди у майбутньому та за певних умов, щодо яких достовірно не було відомо про їх настання.

Відповідач приймаючи наказ від 13.10.2023 року № 181 «Про зміну в організації виробництва і праці кол-центру інформаційно-консультаційного центру» та наказ від 23.10.2023 року № 186 «Про затвердження посадової інструкції фахівця II категорії кол-центру інформаційно-консультаційного центру» діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб незаборонений законом, а тому враховуючи, що накази від 13.10.2023 року № 181 та від 23.10.2023 року № 186 не є предметом оскарження у даній справі, не були визнані не чинними та не були скасовані, твердження скаржника про не з`ясування судом першої інстанції наявності змін в організації виробництва є такими, що не заслуговують на увагу.

Оскільки судом першої інстанції не встановлено порушення трудових прав позивача з боку відповідача (роботодавця), тому є вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Посилання скаржника на ч. 3 ст. 32 КЗпП України щодо покладення на власника обов`язку попередити працівника за два місяці про зміни істотних умов праці не приймаються до уваги, оскільки судом першої інстанції вірно враховано, що у період дії воєнного стану повідомлення працівника про зміну істотних умов праці та зміну умов оплати праці, передбачених ч. 3 ст. 32 та ст. 103 КЗпП України здійснюється не пізніш як до запровадження таких умов ( ч. 2 ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану»).

Твердження скаржника, що «пропозиції, викладені в заяві носили характер не вимоги чи умови, а саме пропозиції» спростовуються її власноручними поясненнями, написаними на повідомленні від 23.10.2023 року № 2823-1/03-2023, наданому ОСОБА_1 у зв`язку з неможливістю однозначно встановити чи надано ОСОБА_1 згоду чи не згоду на продовження роботи зі зміненими умовами праці, де скаржником вказано : «я надаю згоду працювати згідно посадової інструкції № 191 версія 03 від 23.10.2023 року після усунення недоліків, які були вказані мною у заяві» та бланком заяви, що був додатком до повідомлення від 23.10.2023 року про згоду продовжувати роботу зі зміненими умовами праці, де зазначено: «згоду на роботу зі зміненими істотними умовами праці згідно чинного законодавства буде надано після внесення Вами змін до ПІ-191 від 23.10.2023 року».

Вказані докази та фактичні обставини справи, що були досліджені під час розгляду справи спростовують твердження скаржника, що «пропозиції», викладені в заяві носили характер не вимоги чи умови, а саме «пропозиції» та свідчать про те, що ОСОБА_1 не надавала згоди на роботу зі зміненими істотними умовами праці.

Не відповідають наявним у справі доказам доводи скаржника, що ОСОБА_1 ніби то « на жодному із повідомлень, які досліджені судом не вказано обов`язку на проставлення підпису в посадовій інструкції після її ознайомлення», оскільки у повідомленні від 23.10.2023 року № 2821-1/03В-2023 чітко вказано: «надаємо затверджену ПІ-191 для ознайомлення, шляхом проставлення підпису на аркуші ознайомлення з посадовою інструкцією ПІ-191, що додається».

Не заслуговують на увагу доводи скаржника стосовно того, що внесені роботодавцем зміни до істотних умов праці ОСОБА_1 якимось чином погіршували її становище, оскільки останні є оціночним судженням скаржника, не підтвердженим жодними доказами і не впливає на обставини, що належать дослідженню та встановленню у даній справі, оскільки саме роботодавець визначає коло посадових обов`язків, а працівник або погоджується виконувати такі обов`язки, або не погоджується ( що має наслідком звільнення на підставі п. 6 ч. 1 статті 36 КЗпП України).

Доводи скаржника щодо порушення видачі працівнику копії наказу про звільнення, письмового повідомлення про нараховані та виплачені суми, проведення остаточного розрахунку також не заслуговують на увагу, так як предметом позову є не виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки остаточного розрахунку, а саме визнання протиправним та скасування наказів про звільнення та поновлення на роботі.

Твердження скаржника про те, що ОСОБА_1 не було вручено наказ про звільнення у день звільнення то такі обставини не відповідають дійсності, оскільки днем звільнення ОСОБА_1 є 13.11.2023 року, і в день звільнення ОСОБА_1 під підпис було ознайомлено та вручено копії наказу № 450/п/тз від 23.10.2023 року «Про звільнення фахівця ІІ категорії кол - центру інформаційно-консультаційного центру ОСОБА_5 за п. 6 ч. 1 ст. 36 КЗпП України», копії наказів № 453/п/тз від 24.10.2023 року, № 461/п/тз від 27.10.2023 року та № 481/п/тз від 03.11.2023 року (якими змінювались дата звільнення, у зв`язку з тим, що за загальним правилом заборонено звільняти особу під час тимчасової непрацездатності, але підстава звільнення відпала).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене,судом першої інстанції винесено законне та обґрунтоване рішення, яке не підлягає зміні чи скасуванню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги ОСОБА_1 є недоведеними, а тому апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Давигори С.А.слід залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2024 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Давигори Світлани Анатоліївни залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2024 року.

Судді