Справа № 750/8365/24
Провадження № 2/750/1751/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2024 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді - Маринченко О.А.,
секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею,
Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради,
в с т а н о в и в :
14 червня 2024 року ОСОБА_1 з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнення (а.с. 30-32) просить:
- зобов?язати відповідача не чинити перешкоди в спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визначити спосіб участі позивача в спілкуванні та вихованні дочки, а саме: у період дії воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном не менше, ніж двічі на тиждень по 30 хвилин кожного разу засобами телефонного та відео зв?язку з використанням мобільних телефонів за допомогою програмних застосунків та додатків Skype, Viber, Telegram чи інших месенджерів; після припинення воєнного стану необмежене спілкування засобами мобільного зв`язку, а також особисті зустрічі з дочкою у першу, третю суботу та другу, четверту неділю кожного місяця з 10.00 год. до 16.00 год.
- у період дії воєнного стану в Україні та перебування дитини у цей період за кордоном зобов`язати відповідача організувати спілкування дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 у режимі відеозв`язку з використанням мобільних телефонів не менше, ніж двічі на тиждень по 30 хвилин кожного разу.
Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2021 року розірвано. Позивач і відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дочка сторін проживає з матір`ю. Позивач належним чином виконує обов`язок щодо утримання дочки, заборгованість по сплаті аліментів у нього відсутня. Після введення в Україні воєнного стану відповідач з дитиною тимчасово змінили місце проживання та виїхали за межі України. До 2024 року позивач мав можливість спілкуватися з дочкою за допомогою додатку Viber. Із січня 2024 року відповідач чинить позивачу перешкоди в спілкуванні з дочкою, не надає йому можливості спілкуватися з дочкою засобами зв`язку та відеозв`язку і приймати участь у її вихованні. У позасудовому порядку сторони не можуть дійти порозуміння щодо участі позивача у вихованні дитини та спілкуванні з нею, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов; зобов`язано Управління (службу) у справах дітей Чернігівської міської ради надати суду висновок щодо розв`язання спору в даній справі.
Відповідач відзив на позов не подала.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2024 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання представник позивача подала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщалася завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Про знаходження справи в суді відповідач обізнана (а.с. 43, 44).
Представник Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради у судове засідання подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.
Позивач та відповідач з 15 липня 1995 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2021 року в справі № 750/6698/21 - було розірвано (а.с. 10-11).
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).
На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з відповідачем.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 08 вересня 2021 року в справі № 750/6698/21 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 червня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10-11).

Відповідно до копії листа Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 23 квітня 2024 року № 51723 станом на 23 квітня 2024 року заборгованість по сплаті аліментів у виконавчому провадженні № 68026135 з виконання виконавчого листа № 750/6698/21, виданого 10 вересня 2021 року Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня (а.с. 12).

Рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 14 жовтня 2024 року № 676 затверджено висновок щодо визначення способу участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з цим висновком малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю з березня 2022 року проживають за межами України. Після з`ясування всіх обставин справи комісія з питань захисту прав дитини вважає, що у зв`язку з відсутністю матері та дитини на території міста Чернігова, на даний час розглянути спір між батьками та визначити порядок участі батька у вихованні дитини, враховуючи вимоги законодавства, неможливо. У зв`язку з чим, орган опіки та піклування не може на даний час розглянути спір між батьками та визначити порядок участі батька у вихованні дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до положень статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно із статтею 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося ЄСПЛ, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судами України як джерело права.

Так, у рішенні від 07 грудня 2006 року в справі «Хант проти України», заява № 31111/04, ЄСПЛ зазначав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Статтею 4 Конвенції про контакт з дітьми передбачено, що дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Згідно із статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 Сімейного кодексу України (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 151 Сімейного кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Згідно зі статтею 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Верховний Суд у постанові від 09 червня 2022 року в справі № 569/18837/19 вказав, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен із батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, такі зустрічі не повинні носити формальний характер, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до частин першої, другої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно із частиною третьою статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (частини перша, друга статті 159 Сімейного кодексу України).

Таким чином, міжнародними та національними нормами законодавства України закріплено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Також передбачено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок - не чинити цьому перешкоди.

Слід також врахувати, що правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунками між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.

Потреба втручання держави шляхом вирішення судами спорів між батьками щодо їх участі у вихованні дітей обумовлена поведінкою самих батьків та їх небажанням винайти порозуміння між собою в позасудовому порядку в найкращих інтересах своїх дітей.

При цьому, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків, зокрема, у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частини четверта та п`ята статті 19 Сімейного кодексу України).

Неможливість надання письмового висновку органу опіки та піклування у даній справі пов`язана із такою виключною обставиною як перебуванням дитини за межами України.

Разом з тим, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11 грудня 2023 року в справі № 523/19706/19 зазначив, що передбачена частинами четвертою та п`ятою статті 19 Сімейного кодексу України обов`язковість висновку органу опіки та піклування у відповідних категоріях цивільних справ не може абсолютизуватися. У разі, якщо з тих чи інших причин такий висновок отримати не можна, суд має вирішити спір за наявними у справі доказами. Якщо з тих чи інших причин орган опіки та піклування відмовиться надати свій висновок у справі, де за приписами частин четвертої та п`ятої статті 19 Сімейного кодексу України надання ним такого висновку є обов`язковим, ця обставина не означає неможливості розгляду та вирішення спору. Протилежний підхід є рівнозначним відмові у доступу до правосуддя і означав би порушення положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначений підхід має загальний характер і є цілком справедливим для випадків, коли не було отримано письмового висновку органу опіки та піклування при розгляді справ, де участь органу опіки та піклування є обов`язковою, з огляду на неможливість надати такий висновок, зокрема, у зв`язку із перебуванням дитини за межами країни, перебуванням дитини на непідконтрольній території, неможливості встановити місце фактичного перебування дитини з одним із батьків тощо.

За вказаних обставин, проаналізувавши наявні в справі докази, враховуючи інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, її вік, особливості розвитку та потреби, закріплений у положеннях міжнародних норм та нормах чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні дочки та спілкуватися з нею, відсутність підтверджених належними та допустимими доказами обставин, які б могли бути підставою для обмеження цього права, що позивач проходить військову службу, а також те, що на даний час в Україні діє воєнний стан, дитина перебуває закордоном з матір`ю, беручи до уваги, що між сторонами склалися такі відносини, які позбавляють позивача можливості в повній мірі спілкуватися з дочкою та те, що сторони не змогли самостійно визначити порядок участі батька у вихованні дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача не чинити перешкод позивачу в спілкуванні з дочкою та її вихованні, а також визначення способу участі позивача у спілкуванні з дочкою та її вихованні шляхом зобов`язання відповідача організувати спілкування дитини з батьком особисто засобами телефонного, електронного/відео зв`язку через мережу Інтернет за допомогою програмних застосунків та додатків Skype, Viber, Telegram щосереди та щонеділі у період часу з 18.00 год. до 21.00 год. протягом 20 хвилин з урахуванням стану здоров?я та режиму дня дитини.

Суд вважає, що саме такий спосіб спілкування дочки з батьком на даний час відповідатиме інтересам дитини, забезпечить справедливу рівновагу між правами та інтересами сторін і дитини, сприятиме підтриманню зв`язку дитини із батьком та забезпеченню прав дитини на виховання обома батьками.

Разом з тим, суд вважає, що визначення позивачу способу участі в спілкуванні з дочкою та її вихованні після припинення воєнного стану шляхом особистих зустрічей з дочкою у першу, третю суботу та другу, четверту неділю кожного місяця з 10.00 год. до 16.00 год. на даний час не є доречним, оскільки це питання у подальшому може бути вирішене, коли відповідач повернеться в Україну, з її участю та із наданням органом опіки та піклування відповідного висновку щодо розв`язання спору, враховуючи, що позивач не позбавлений права ставити питання про зміну способу його участі в спілкуванні з дочкою.

З урахуванням викладеного, позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат.

Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідачу правничу допомогу надавала адвокат Максак Тетяна Леонідівна на підставі договору про надання правової допомоги від 23 квітня 2024 року (а.с. 17).

Квитанцією до платіжної інструкції від 24 квітня 2024 року підтверджується сплата позивачем адвокату Максак Тетяні Леонідівні 5000 грн. за надання правової допомоги згідно з договором про надання правової допомоги від 23 квітня 2024 року (а.с. 19).

Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Враховуючи положення законодавства, керуючись одним з основних засад (принципів) цивільного судочинства - відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, враховуючи складність справи, а також часткове задоволення позову, виходячи з критерію розумності та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 3000 грн.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 258, 259, 263-265, 280-282, 289, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, встановлення способу участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні з дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її вихованні.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її вихованні шляхом зобов`язання ОСОБА_2 організувати спілкування дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 особисто засобами телефонного, електронного/відео зв`язку через мережу Інтернет за допомогою програмних застосунків та додатків Skype, Viber, Telegram щосереди та щонеділі у період часу з 18.00 год. до 21.00 год. протягом 20 хвилин з урахуванням стану здоров?я та режиму дня дитини.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2422 грн. 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Управління (служба) у справах дітей Чернігівської міської ради, місцезнаходження: вул. І. Мазепи, 19, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи 43649710.

Суддя