П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Київ

Справа № 757/37539/21-ц

Провадження № 22-ц/824/8789/2024

Резолютивна частина постанови оголошена 21 листопада 2024 року

Повний текст постанови складено 22 листопада 2024 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Желепи В.В.

сторони: позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Державне агенство України з питань кіно,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Раєцьким Андрієм Олександровичем на рішення Печерського районного суду м.Києва, ухвалено у складі судді Новак Р.В. 20 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Державного агенства України з питань кіно про стягнення заборгованості по виплаті стипендії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до Державного агентства України з питань кіно про стягнення заборгованості по виплаті стипендії.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він перебував в складі Ради з державної підтримки кінематографії («Рада») з 06.03.2019 по 06.03.2021. Державне агентство України з питань кіно мало сплачувати йому, як члену ради - стипендію щомісяця за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за програмою «Державна підтримка кінематографії» у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (постанова КМУ №588 від 26.07.2018 «Деякі питання виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії»).

Позивач вказав, що з початку діяльності Ради та до лютого 2020 стипендія її членам не виплачувалась. У зв`язку з чим, 18.11.2019 члени Ради звернулись до Кабінету Міністрів України з колективним зверненням.

З лютого 2020 йому протягом 11 місяців нараховано стипендію у розмірі 809270,00 грн. Відповідач перерахував стипендії у розмірі 651462,35 грн. з вирахуванням ПДФО 18 % та військового збору 1,5%). За січень - лютий 2021 йому сплатили 127914,50 грн.

Вказує, що відповідач по теперішній час не виплатив членам Ради стипендію за 9 місяців (з квітня по грудень) 2019 та за січень 2020, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості перед ним становить 678685,00 грн. Отже, на підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з Державного агентства України з питань кіно на його користь заборгованість у загальному розмірі 794825 грн. 47 коп. з яких: заборгованість по виплаті стипендії у загальному розмірі 678685,00 грн.; інфляційні нарахування у розмірі 79707,82 грн.; 3% річних у розмірі 36432,65 грн.

Крім того, просить стягнути з Державного агентства України з питань кіно на свою користь понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 7948,25 грн. та стягнути з Державного агентства України з питань кіно на свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають оплаті у разі задоволення позову в розмірі 79482,55 грн.

Ухвалою суду від 14.07.2021 у справі за вказаним позовом відкрито провадження за правилами (загального) позовного провадження.

10.11.2021 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов по справі відзив, в якому представник відповідача позов не підтримував в повному обсязі, просив відмовити, з огляду на наступне.

26.04.2017 набрав чинності Закон України «Про державну підтримку кінематографії» від 23.03.2017 №1977-VІІІ. Згідно положень частини першої статті 9 Закону України «Про державну підтримку кінематографії» з метою ефективного розпоряджання коштами державної підтримки кінематографії у формах, передбачених статтею 7 цього Закону Кабінетом Міністрів України в установленому ним порядку утворюється Рада з державної підтримки кінематографії у складі дев?яти осіб, члени якої призначаються строком на два роки.

Представник відповідача просить звернути увагу суду на той факт, що станом на дату призначення членів Ради державної підтримки кінематографії (06.03.2019), Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії в редакції станом на 06.03.2019 не передбачала виплату стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії.

Відтак, відповідно до чинного бюджетного законодавства України для виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за програмою «Державна підтримка кінематографії» необхідно було внести зміни з відповідним напрямом використання бюджетних коштів до Порядку використання коштів передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 №339, який в редакції станом на 06.03.2019 зовсім не передбачав виплату стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії.

Зважаючи на те, що станом на момент призначення позивача членом Ради з державної підтримки кінематографії в пункті 10 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України, в редакції від 06.12.2018 та в пункті 4 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії в редакції від 18.04.2018 був відсутній напрям видатків з Державного бюджету України на державну підтримку кінематографії й відповідно з виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, кошторисні призначення на її нарахування і виплату Державним бюджетом України на 2019 рік не передбачалися.

3 огляду на це, Держкіно відповідно до чинного бюджетного законодавства України не мало законних підстав для нарахування стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії та взяття на облік кредиторскої заборгованості у 2019 році.

Ухвалою суду від 29.11.2022 у справі за вказаним позовом закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті.

18.05.2023 через канцелярію суду від представника відповідача було подано заяву про приєднання копій письмових доказів до матеріалів справи, в яких представник відповідача додатково звернув увагу суду на те, що в позовній заяві позивач зазначав, що виконував покладені обов`язки належним чином за весь час перебування позивача у складі Ради, у 2019 організовано і проведено 22 засідання Ради, ухвалено 399 рішень, у 2020 організовано та проведено 20 засідань Ради, ухвалено 304 рішення, про що Держкіно звітувало на офіційних вебсайтах… Представник відповідача також просив звернути увагу, що в позові позивач не вказує на те, що він був відсутній на засіданнях Ради з державної підтримки кінематографії, що відбулися 11.05.2019, 23.05.2019 та 10.07.2019 приховавши таким чином цей юридичний факт умисно від суду.

20.11.2023 позивачем були подані пояснення в яких останній зазначив, що засідання Ради можуть бути плановими і позаплановими. Планові засідання проводяться відповідно до затвердженого плану не рідше, ніж один раз на місяць. Позапланові засідання проводяться на вимогу Держкіно або члена Ради (ст. 9(11) Закону України «Про державну підтримку кінематографії в Україні»). Відсутність навіть на одному з декількох засідань у відповідному місяці не є підставою позбавляти права на стипендію за увесь місяць, оскільки Постанова КМУ № 588 зазначає підставою для невиплати стипендії - відсутність на усіх засіданнях без поважних причин у відповідному місяці. Організація та забезпечення діяльності Ради покладається на апарат Держкіно. Це встановлюють Закони України «Про державну підтримку кінематографії в Україні» (стаття 9 (7) та "Про кінематографію" (стаття 9-2(1)(23)), Положення про Державне агентство України з питань кіно, затверджене постановою КМУ від 17.07.2014 № 277 (пп. 28-1 п. 4), Постанова КМУ від 21.03.2018 № 195 про затвердження Порядку утворення Ради з державної підтримки кінематографії (пункт 5). Відтак, виключно на Держкіно покладається обов`язок організації засідань Ради (складення графіків), повідомлення усіх членів Ради про засідання та перевірки причин відсутності на засіданнях. І саме Держкіно достовірно відомо з яких підстав той чи інший член, не брав участь в засіданні. Жодним актом не встановлено обов`язків членів Ради письмо повідомляти Держкіно про причини відсутності на засіданні. Уся комунікація велася з координаторами, які були обізнані про причини відсутності членів Ради. Більше того, Держкіно надало у відповідь на адвокатський запит відомості про нарахування стипендій за інші періоди, з яких вбачається що певні члени Ради були відсутні, але все ж нарахування здійснювалися. Це означає що існували поважні підстави пропустити те чи інше засідання і Держкіно володіло інформацію про це. Крім того, засідання - це лише один з напрямків роботи Ради. Члени Ради займалися іншою передбаченою Законом діяльністю поза засіданнями. Тому не можна стверджувати, що пропускаючи засідання, Член Ради взагалі не виконував своїх функцій.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до Державного агентства України з питань кіно про стягнення заборгованості по виплаті стипендії відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представником ОСОБА_1 адвокатом Раєцьким А.О. подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного застосування норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що право на отримання стипендії та її розмір нормативно врегульовані до початку функціонування Ради, Закон про Державний бюджет України та похідні від нього акти не превалюють над нормативно-правовими актами, що регулюють відносини між особою та державою у певній сфері суспільних відносин.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Державного аґенства України з питань кіно Кудерчук М.М. заперечує проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на те, що рішення суду є законним, обґрунтованим, оскільки воно ухвалено відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, ґрунтується на засадах Верховенства права, відповідає завданню цивільного судочинства.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Раєцький А.О. підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник Державного агенства з питань кіно Сам-Далірі А.С. проти доводів апеляційної скарги заперечувала, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, врахувавши аргументи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Встановлено, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 року № 202-р утворено Раду з державної підтримки кінематографії, до складу якої включено, зокрема, ОСОБА_2 .

Позивач перебував в складі Ради з державної підтримки кінематографії («Рада») з 06.03.2019 по 06.03.2021.

Державне агенство України з питань кіно мало сплачувати позивачу, як члену ради - стипендію щомісяця за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за програмою «Державна підтримка кінематографії» у розмірі 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (постанова КМУ №588 від 26.07.2018 «Деякі питання виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії»).

3 початку діяльності Ради та до лютого 2020 стипендія членам не виплачувалась.

У зв`язку з чим, 18.11.2019 члени Ради звернулися до Кабінету Міністрів України з колективним зверненням (Додаток № 5).

09.12.2019 відповідач надав відповідь, зі змісту якої вбачається, що виплата стипендії буде здійснена після внесення КМУ відповідних змін до постанови КМУ № 339 від 18.04.2018 та до річних кошторисних призначень.

27.12.2019 член Ради ОСОБА_3 звернулася до Кабінету Міністрів України та відповідача із запитами про надання публічної інформації щодо стадії прийняття рішення про внесення вищезгаданих змін. Відповідач надав відповідь на цей запит та повідомив, що зміни на той момент не набрали чинності.

11.05.2021 адвокат Адвокатського об`єднання «Аксон Партнерз» направив адвокатський запит до відповідача з проханням надати належним чином завірені копії документів, на підставі яких нараховувалась та виплачувалась стипендія членам Ради, повідомити суми стипендії, які підлягали до сплати та були фактично сплачені за весь період дії Ради попереднього складу до якого входив позивач.

Відповідач повідомив, що не мав законних підстав для нарахування та виплати стипендії за 2019 рік.

3 матеріалів справи вбачається, що з лютого 2020 позивачу протягом 11 місяців нараховано стипендію у розмірі 809270 грн. відповідач перерахував стипендії у розмірі 651462,35 грн: (з вирахуванням ПДФО 18% та військового збору 1,5%). За січень-лютий 2021 року позивачу сплачено 127914,50 грн. (з вирахуванням податків).

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальним правилом ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

26 квітня 2017 року набрав чинності Закон України «Про державну підтримку кінематографії» від 23.03.2017 №1977-VІІІ. Згідно положень частини першої статті 9 Закону України «про державну підтримку кінематографії» з метою ефективного розпоряджання коштами державної підтримки кінематографії у формах, передбачених статтею 7 цього Закону Кабінетом Міністрів України в установленому ним порядку утворюється Рада з державної підтримки кінематографії у складі дев`яти осіб, члени якої призначаються строком на два роки.

Члени Ради з державної підтримки кінематографії не є державними службовцями (частина восьма статті 9 Закону України «Про державну підтримку кінематографії»).

Члени Ради з державної підтримки кінематографії за виконання своїх функцій отримують плату - стипендію (частина восьма статті 9 Закону України «Про державну підтримку кінематографії», пункт 2 Порядку виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії).

Розмір та порядок виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії встановлюються Кабінетом Міністрів України (частина восьма статті 9 Закону України «Про державну підтримку кінематографії»).

Розмір щомісячної стипендії кожному членові Ради з державної підтримки кінематографії становить 35 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у розмірі, встановленому станом на 1 січня календарного року (пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії» від 26.07.2018 №588).

Виплата стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії здійснюється щомісяця не пізніше ніж 15 числа за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за програмою «Державна підтримка кінематографії» (пункт 3 Порядку виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії).

Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату призначення членів Ради державної підтримки кінематографії (06.03.2019). Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії в редакції станом на 06.03.2019 не передбачала виплату стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії.

Таким чином, Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії станом на 06.03.2019 вичерпно визначив напрямки, на які спрямовуються кошти державного бюджету.

Відтак, відповідно до чинного бюджетного законодавства України для виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії за рахунок коштів загального фонду державного бюджету за програмою «Державна підтримка кінематографії» необхідно було внести зміни з відповідним напрямом використання бюджетних коштів до Порядку використання коштів передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 339, який в редакції станом на 06.03.2019 зовсім не передбачав виплату стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії.

Внесенню вищезазначених змін відповідно до чинного бюджетного законодавства України у свою чергу повинні були передувати зміни до пункту 10 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України, оскільки він в редакції станом на 06.03.2019 також не передбачав такого видатку, як державна підтримка кінематографії.

Так, проект Закону про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо державної підтримки кінематографії перебував на розгляді Верховної Ради VIII скликання одночасно із проектом Закону про державну підтримку кінематографії в Україні, однак його розгляд затягнувся на роки.

Вищезазначений законопроект було прийнято у вересні 2019 на 1 сесії Верховної Ради України ІХ скликання. Відтак, відповідні зміни до Бюджетного кодексу України щодо виплати стипендії членам Ради були внесені лише у 2019 році Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо державної підтримки кінематографії» від 12.09.2019 № 76-ІХ , яким Підпункт «г» пункту 10 частини першої статті 87 викласти в такій редакції:

"г) державну підтримку кінематографії" та зобов`язано Кабінет Міністрів України протягом трьох місяців з дня опублікування цього Закону привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом.

На виконання Закону України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо державної підтримки кінематографії» від 12.09.2019 № 76-IX Кабінет Міністрів України 27.12.2019 прийняв постанову №1173 «Про внесення змін до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії» (набрання чинності відбулося 06.02.2020р.), якою вніс зміни до Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.04.2018 № 339, виклавши його у новій редакції.

Згідно положень пункту 4 Порядку використання коштів передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії (в редакції від 27.12.2019) було визначено, що бюджетні кошти спрямовуються на: п. 12) виплату стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії;

Згідно ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Під випадком розуміються будь-які діяння, не викликані чиїмось наміром або необережністю, тобто відсутність вини порушника. Випадковою можна визнати обставину, яку не можна передбачити та попередити при застосуванні обов`язкової для боржника обачності. Це суб`єктивна неможливість передбачити, а отже і попередити діяння, що викликало невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Зважаючи на те, що станом на момент призначення позивача членом Ради з державної підтримки кінематографії в пункті 10 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України, в редакції від 06.12.2018 та в пункті 4 Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії в редакції від 18.04.2018 був відсутній напрям видатків з Державного бюджету України на державну підтримку кінематографії й відповідно з виплати стипендій членам Ради з державної підтримки кінематографії, кошторисні призначення на її нарахування і виплату Державним бюджетом України на 2019 рік не передбачалися.

3 огляду на це, Державне агенство України з питань кіно відповідно до чинного бюджетного законодавства України не мало законних підстав для нарахування стипендій членам ради з державної підтримки кінематографії та взяття на облік кредиторської заборгованості у 2019 році.

Згідно положень частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010 №2456-VI порушенням бюджетного законодавства визнається порушення учасником бюджетного процесу встановлених Бюджетним кодексом України чи іншим бюджетним законодавством норм щодо складання, розгляду, затвердження, внесення змін, виконання бюджету та звітування про його виконання, а саме: взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених Бюджетним кодексом України чи законом про Державний бюджет України (пункт 20), здійснення платежів за рахунок бюджетних коштів без реєстрації бюджетних зобов`язань (пункт 23), нецільове використання бюджетних коштів (пункт 24), порушення встановлених вимог щодо застосування бюджетної класифікації (пункт 31).

Згідно положень частини першої ст. 119 БК України нецільовим використанням бюджетних коштів є їх витрачання на цілі, що не відповідають: бюджетним призначенням, встановленим законом про Державний бюджет України;

напрямам використання бюджетних коштів, визначеним у паспорті бюджетної програми або в порядку використання бюджетних коштів (включаючи порядок та умови надання субвенцій); бюджетним асигнуванням (розпису бюджету, кошторису, плану використання бюджетних коштів).

Посадові особи, з вини яких допущено порушення бюджетного законодавства, несуть цивільну, дисциплінарну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно з законом (ч. 1 ст. 121 БК України).

Порушення бюджетного законодавства, вчинене розпорядником чи одержувачем бюджетних коштів, може бути підставою для притягнення до відповідальності згідно з законами України його керівника чи інших відповідальних посадових осіб, залежно від характеру вчинених ними діям (ч. 2 ст. 121 БК України).

У випадку здійснення Держкіно у 2019 році грошових виплат членам Ради з державної підтримки кінематографії, видатки на які з Державного бюджету України не було передбачено на той момент підпунктом «г» пункту 10 частину першої статті 87 Бюджетного кодексу України (в редакції Закону України «Про Внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28.12.2014 №79-VIII) було б витрачанням на цілі, що не відповідали ані напрямам використання бюджетних коштів, визначених у Паспортах бюджетної програми (затверджених наказами Міністерства культури України від 08.02.2019 №93, №94 та № 95), ані напрямам використання бюджетних коштів, визначених у пункті 4 Порядку, використання коштів, передбачених у державному бюджеті для державної підтримки кінематографії (в редакції від 18.04.2018) - тобто це було б прямим та грубим порушенням Держкіно як розпорядником бюджетних коштів чинного на той момент бюджетного законодавства України нецільовим використанням бюджетних коштів, що не могло бути допущено ним з мотивів дотримання законності.

Таким чином, з боку відповідача за період з 06.03.2019 по 06.02.2020 не було допущено порушень чинного законодавства України з огляду на об`єктивну та юридичну неможливість здійснити виплату стипендії Позивачу у зв`язку із відсутністю необхідних норм в бюджетному законодавстві України у 2019 році, оскільки необхідні для виконання відповідачу своїх зобов`язань щодо сплати стипендії правові норми бюджетного законодавства України були прийняті компетентними органами (Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України) лише наприкінці 2019 року та набули чинності на початку 2020 р.

Таким чином, при ухваленні рішення судом першої інстанції, на переконання колегії суддів, надана вірна оцінка наданим сторонами доказам, що були предметом дослідження в судовому засіданні суду першої інстанції, ним повно і об`єктивно з`ясовані дійсні обставини справи, перевірені доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким надано належну правову оцінку.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та до незгоди з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що: «у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Тому, з урахуванням висновку щодо суті апеляційної скарги, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Раєцьким Андрієм Олександровичем - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач А. М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О. І. Шкоріна