Справа № 457/1565/24
провадження №2-о/457/104/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Ярова О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Бориславська міська рада, приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів Віолета Янівна, про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду Львівської області з заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті, заінтересовані особи: Бориславська міська рада, приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів Віолета Янівна. Позовні вимоги мотивує тим, заявниця є онукою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . До дня смерті бабусі, ОСОБА_1 включно декілька останніх років постійно проживала без реєстрації разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Проживання заявниці з бабусею на час її смерті підтверджується відповідним актом з особистими підписами сусідів. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , які прийняли спадщину після її смерті та які б претендувати на її спадкове майно, немає. З метою оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно ОСОБА_2 , ОСОБА_1 як її спадкоємець за законом, 04 липня 2024р. подала до приватного нотаріуса заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, однак, листом-роз?ясненням приватного нотаріуса заявницю повідомлено про те, що заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину як спадкоємцю за законом подано після спливу шестимісячного строку, а саме: 04.07.2024р., а місце реєстрації проживаннязаявниці є відмінним від місця реєстрації проживання спадкодавця на час її смерті, Просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з її бабусею ОСОБА_2 на час її смерті.

Представник заявниці ОСОБА_1 адвокат Паращак Н.Б. подав заву у якій просив проводити розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримує у повному обсязі з наведених у ній підстав та просить задовольнити її вимоги.

Заінтересована особа приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів Віолета Янівна в судове засідання не з`явилася, хоча була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. Від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона просить проводити розгляд справи без її участі, покладається на думку суду.

Представник заінтересованої особи Бориславської міської ради не з`явився в судове засідання, хоча й належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Від нього на адресу суду надійщло повідомленя про розгляд справи у відсутності представника, з приводу задоволення позовних вимог покладається на думку суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що вимоги заяви є обґрунтованими і підлягають до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Вст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 1220 ЦК України,спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третястатті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, статтею 1268 ЦК України для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

За змістом п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30 травня 2008 року якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з підпунктом 4.2 п.4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є, зокрема, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до підпункту 4.4 п. 4 глави 10 розділу ІІ вищевказаного Порядку факт проживання спадкоємців однією сім`єю зі спадкодавцем підтверджується рішенням суду, яке набрало законної сили.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 20 квітня 2024 року виконавчим комітетом Городищенської сільської ради Самбірського району Львівської області, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що в книзі реєстрації актів громадянського стану зроблено відповідний запис за № 5. Батьками записані: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Згідно довідки від 28 вересня 2006 року №254/03-45, 07 червня 1997 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Прізвища після реєстрації « ОСОБА_7 ».

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 23 січня 1958 року Сідівською сільською радою Дублянського району, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за № 1. Батьками записані: ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Згідно копії свідоцтвапро смерть серії НОМЕР_3 , виданого 02 травня 2019 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 04 липня 2024 року зареєстрована спадкова справа номер 72663966, № у нотаріуса 83/2014, спадкодавець: ОСОБА_2 .

Згідно акту директора МПП «Бескид» від 10 липня 2024 року, на час обстеження по факту проживання мешканців квартири АДРЕСА_2 , фактично проживала на час смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , її внучка ОСОБА_1

Згідно довідки №395 від 10 липня 2024 року про те, що ОСОБА_1 поховала за власний рахунок свою бабусю ОСОБА_2 .

Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу № 249/02-14 від 20 серпня 2024 року, у звязку з подачею заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після спливу шести місяців та у звязку із відсутністю відомостей про реєстрацію місця проживання разом із спадкодавцем, ОСОБА_1 необхідно подати документи, в тому числі рішення суду про встановлення факту постійного спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_2 .

Згідно із роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 23 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема, за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо такі обставини підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 04 липня 2018 року по цивільній справі № 404/2163/16-ц.

Відповідно до ст.1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено,що до складу спадщини входять усі права та обов`язки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вказаних обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що судом знайшли підтвердження обставини на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються з заявою ОСОБА_1 і є такими, що дозволяють встановити факт проживання її разом з ОСОБА_2 на час її смерті. Одночасно суд приймає до уваги, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем.

З огляду на наведене, суд приходить до переконання, що заяву слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 293, 315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_4 , разом із ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Заінтересовані особи: Бориславська міська рада, код ЄДРПОУ 26181298, юридична адреса: вул. Т.Шевченка 42, м. Борислав, Львівська область;

приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів Віолета Янівна, Львівська область, м.Дрогобич, вул.Шевченка,40/9.

Суддя: В. І. Марчук