КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року

справа № 376/2497/22

провадження № 22-ц/824/9305/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Сушко Л.П.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року, постановлене під головуванням судді Батовріної І.Г., у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2022 року ТОВ «НоваПей» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути із відповідача матеріальну шкоду у розмірі 93 913,15 грн.

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що 04.02.2020 р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду касира пункту надання фінансових послуг Філії №1 ТОВ «Пост Фінанс» згідно наказу № 329-к від 03.02.2020р. Згідно наказу № 2660-к від 16.09.2020 р. відповідач, з 23.09.2020 р. переведений на посаду начальника ПНФП філії № 1 та 23.09.2020 р. ознайомлений з посадовою інструкцією начальника ПНФП філії № 1. Крім того, 23.09.2020 р. з відповідачем під час прийому на роботу, згідно ст. 135-1 КЗпП України, був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

20.01.2021 року ТОВ «Пост Фінанс» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей». Позивач зазначав, що всі касові працівники безпосередньо обслуговують грошові кошти позивача та є матеріально відповідальними особами за отримані кошти в залежності від функціоналу (старший касир/касир).

03.09.2022 р. відповідач виконував обов`язки касира ПНФП N10182 та здійснив видачу грошового переказу отримувачу ОСОБА_3 на суму 75 600, 00 грн за експрес накладною 6220, що підтверджується реєстром операцій з видачі грошових переказів у ПНФП № 10182.

28.09.2022 р. до позивача звернувся ОСОБА_3 з нотаріально посвідченою заявою від 21.09.2022 р. про виплату грошових коштів за експрес накладною 6220 на суму 75 600,00 грн, оскільки грошовий переказ не отримував.

28.10.2022 р. позивач здійснив виплату ОСОБА_3 грошові кошти на суму 75 600,00 грн, згідно видаткового касового ордеру № 1196 від 28.10.2022 р.

Також, позивач, на виконання вимог публічного договору (оферти) при виплаті грошових коштів ОСОБА_3 утримав податок на доходи фізичних осіб та військовий збір на загальну суму 18 313,15 грн.

Згідно наказу № 2573-к від 19.09.2022 р. відповідача було звільнено з посади 20.09.2022 р. у зв`язку із втратою довіри, згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України. Після звільнення відповідач не відшкодував у повному обсязі завдану ним матеріальну шкоду, яка на день звернення до суду становить 93 913, 15 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Заочним рішення Сквирського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року ТОВ «НоваПей» до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НоваПей» матеріальну шкоду у розмірі 93 913, 15 грн та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить рішення суду скасувати, постановити нове. яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги обґрунтовані тим, що судом невірно застосовано ст. 130, п. 1 ст. 134 КЗпП, вважаючи достатньою підставою для стягнення з відповідача матеріальної шкоди виключно наявністю підписаної між позивачем та відповідачем угоди про матеріальну відповідальність. Судом не враховано положення ч. 1 ст. 138 КЗпП. Позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача, службові розслідування проведено не було. Крім того, посилається на постанову Пленуму Верховного Суду від 29.12.1992 року в якій зазначено, що не одержані або списані в дохід держави прибутки з підстав, пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків не можуть включатись до шкоди, яка підлягає відшкодуванню. Сума у розмірі 18313 грн є податками, які сплатив позивач, а тому не може включатись до майнової шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Нова Пей» просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника апелянта.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із обгрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Наказом № 329-к від 03.02.2020 року, ОСОБА_1 прийнятий на посаду касира пункту надання фінансових послуг Філії № 1 ТОВ «Пост Фінвнс» з 04.02.2020 р. (а.с.25).

Наказом № 2660-к від 16.09.2020 р. відповідач, з 23.09.2020 р. переведений на посаду начальника ПНФП філії № 1 (а.с.34)

23.09.2020 р. відповідач ознайомлений з посадовою інструкцією начальника ПНФП філії № 1.(а.с.27-32)

Також, 23.09.2020 року між ТОВ «Пост Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно якого останній прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних цінностей (а.с.26).

20.01.2021 року ТОВ «Пост Фінанс» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей» (а.с. 11-14)

03.09.2022 р. відповідач виконував обов`язки касира ПНФП N10182 та здійснив видачу грошового переказу отримувачу ОСОБА_3 на суму 75 600, 00 грн за експрес накладною 6220, що підтверджується реєстром операцій з видачі грошових переказів у ПНФП № 10182 (а.с.24)

Проте, як вбачається з нотаріально посвідченої заяви, 28.09.2022 р. до позивача звернувся ОСОБА_3 про виплату грошових коштів за експрес накладною 6220 на суму 75 600,00 грн, оскільки грошовий переказ за експрес накладною 6220 на суму 75 600,00 грн він не отримував. (а.с.15)

28.10.2022 р. позивач здійснив виплату ОСОБА_3 грошові кошти на суму 75 600,00 грн, згідно видаткового касового ордеру № 1196 від 28.10.2022 р. (а.с.18), однак фактично, як встановлено судом ОСОБА_3 , вказані грошові кошти не отримував та в касі товариства зазначені кошти відсутні.

Крім того, на виконання вимог публічного договору (оферти) при виплаті грошових коштів ОСОБА_3 позивач додатково утримав податок на доходи фізичних осіб та військовий збір на загальну суму 18 313,15 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с.19-23)

Згідно наказу № 2573-к від 19.09.2022 р. про припинення трудового договору, ОСОБА_1 звільнено з посади 20.09.2022 р. у зв`язку із втратою довіри, згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України. (а.с.36)

Після звільнення відповідач на вимогу позивача не відшкодував добровільно у повному обсязі завдану ним матеріальну шкоду, яка на день звернення до суду становить 93 913, 15 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.

За змістом ст. 135-1 КЗпП, письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником, який досяг вісімнадцятирічного віку та займає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або використанням у процесі виробництва переданих йому цінностей.

Відповідно до п. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Встановлено, що 23.09.2020 року між ТОВ «Пост Фінанс» та ОСОБА_1 укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. (а.с.26).

Згідно Договору про повну матеріальну відповідальність працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввіренних йому матеріальних цінностей; зобов`язаний дбайливо ставитися до переданих йому на збереження матеріальних цінностей підприємства та вживати заходів для попередження збитків, своєчасно повідомляти керівництво підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних цінностей; вести облік, складати й передавати у визначеному чинним законодавством України порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та рештки ввірених йому матеріальних цінностей, тощо.

За нормою ст. 136 КЗпП України покриття шкоди працівниками в розмірі, що не перевищує середнього місячного заробітку, провадиться за розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, керівниками підприємств, установ, організацій та їх заступниками - за розпорядженням вищестоящого в порядку підлеглості органу шляхом відрахування із заробітної плати працівника. У решті випадків покриття шкоди провадиться шляхом подання власником або уповноваженим ним органом позову до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою, з яким позивач у відповідності до ст. 135-1 КЗпП, 23.09.2020 року уклав Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Встановлено, що 03.09.2022 р. відповідач виконував обов`язки касира ПНФП N10182 та здійснив видачу грошового переказу отримувачу ОСОБА_3 на суму 75 600, 00 грн за експрес накладною 6220, однак останній вказаних коштів не отримав, про що зазначено в нотаріально посвідченій заяві.

Позивачем здійснено виплату ОСОБА_3 у сумі 75 600,00 грн. Крім того, при виплаті коштів на користь отримувача, позивач як податковий агент при виплаті додаткового блага утримав податок на доходи фізичних осіб та військовий збір за платіжними дорученнями на суму 18313,15 грн, що підтверджується платіжними дорученнями.

За таких обставин, враховуючи, що з вини відповідача, який є матеріально відповідальною особою, внаслідок порушення ним своїх трудових обов`язків, завдано позивачу, як роботодавцю, матеріальну шкоду у розмірі 75600 грн, яка до даного часу залишається невідшкодованою, апеляційний суд погоджується із висновком суду про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів на підтвердження вини відповідача, зокрема відсутні документи службового розслідування не свідчить про відсутність вини відповідача у завданій матеріальній шкоді. Доказів того, що відповідач звертався до органів про порушення стосовно нього законодавства про працю матеріали справи не містять.

Апелянт посилається на п. 4 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям, їх працівниками», в якому зазначено, що згідно зі ст.130 КЗпП (322-08) не одержані або списані в доход держави прибутки з підстав,

пов`язаних з неналежним виконанням працівником трудових обов`язків (так само як і інші неодержані прибутки) не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Водночас, у постанові не зазначено, що податки про які вказує апелянт, відносяться до не одержаних чи списаних в дохід держави прибутків, які не можуть включатися до шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Сквирського районного суду Київської області від 31 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді