Справа №751/4925/24
Провадження №2/751/1309/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого судді Павлова В.Г.,

при секретарі Овдій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові цивільну справу за позовом Приватного підприємства «Техкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з управління будинком -

ВСТАНОВИВ:

ПП «Техкомсервіс» звернулися до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг за період з 01.12.2021 року по 31.01.2024 року, що складає: 10242,75 грн, судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Ухвалою судді від 19.06.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

03.07.2024 року представником позивача подано клопотання про виправлення описки в позовній заяві в якій просила змінити прізвище відповідача з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_3 ».

Представник позивача, повідомлений у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, надійшла заява про розгляд справи без його участі та закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України, в зв`язку з оплатою відповідачем 09.07.2024 р. заборгованості за житлово-комунальні послуги. Одночасно просили стягнути з відповідача судові витрати, так як відповідачем заборгованість сплачена після пред`явлення позову до суду.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. Заяв, клопотань від неї не надходило.

Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку .

Пунктом 1 ч.2 ст.49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно ч.ч.1-3 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи диспозитивне право позивача на відмову від заявленого позову, суд вважає за необхідне закрити провадження в справі.

При вирішенні питання щодо судового збору суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду висловлену в постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16-ц (провадження № 61-12504св20), де зазначено, що судом першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суду, неправильно застосовано норму частини третьої статті 142 ЦПК України щодо розподілу судових витрат при вирішенні питання про закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України, що стало підставою для скасування оскаржуваних судових рішень у наведеній частині.

Згідно п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Так, закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору (пункт 2 частини першої статті 255 ЦПК України) не є відповідно до частини третьої статті 142 ЦПК України підставою для стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним судових витрат.

Враховуючи, що позивачем не заявлено клопотання про повернення судового збору з Державного бюджету України, помилково ініціюючи його стягнення з відповідача, суд не знаходить підстав за відсутності відповідного клопотання для повернення позивачу сплаченого ним судового збору.

Згідно вимог ст.133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн до суду надано договір № 1075528 про надання правової допомоги від 02.01.2024 року, додаткову угоду № 9 від 08.02.2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, акт приймання передачі наданих послуг від 12.02.2024 року, платіжну інструкцію № 18 від 08.02.2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги.

Зі змісту акту прийняття передачі наданих послуг судових витрат вбачається, що до переліку наданих адвокатом послуг від 12.02.2024 року включено: складання заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заяви про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з боржника ОСОБА_1 вартість 1000 грн, однак як вбачається з матеріалів справи, в провадженні суду перебуває не заява про видачу судового наказу, а позовна заява про стягнення заборгованості за оплату послуг з управління будинком і подана дана позовна заява до суду 31.05.2024 року, тобто доказів витрат на правничу допомогу при поданні до суду позовної заяви суду не надано, а тому в задоволенні заяви в частині стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 1000 грн суд відмовляє.

Керуючись ст. ст. 12, 141, 142, 255, 256, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача адвоката Коверзневої Марини Віталіївни про закриття провадження у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Техкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з управління будинком задовольнити частково.

Провадження у цивільній справі за позовною заявою Приватного підприємства «Техкомсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату послуг з управління будинком - закрити.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (прийняття) і може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.Г.Павлов