ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання Сальної Н.О.,

представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк» - адвоката Посметної Майї Миколаївни на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», Департаменту реєстрації Харківської міської ради про скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання та зобов`язання вчинити певні дії

УСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила суд скасувати рішення головного спеціаліста відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_3 від 02.08.2019 про зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та зобов`язати уповноважених осіб Департаменту реєстрації Харківської міської ради поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за вказаною адресою.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за хронологією подій вона 22.11.2006 відчужила квартиру за адресою: АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_4 , вже після чого 05.07.2019 ця квартира перейшла від останнього у власність до ПАТ «ПУМБ» (нині - АТ «ПУМБ»). В свою чергу, починаючи з 1972 року та по сьогодні вона проживає у даній квартирі. Однак, їй стало відомо, що вона була знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою з 02.08.2019 за рішенням Департаменту реєстрації на підставі заяви представника АТ «ПУМБ».

Вважає, що фактично зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою на підставі заяви представника АТ «ПУМБ» здійснено всупереч вимогам Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та діючим на той час Правилам реєстрації місця проживання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207. Вказувала, що зняття її з реєстрації могло відбутись лише за її особистою заявою, яку вона не подавала, або на підставі відповідного судового рішення (про її виселення, про визнання її такою, що втратила право користування житлом тощо), яке відсутнє.

Також вказувала, що АТ «ПУМБ» не надавав реєстратору договір купівлі-продажу квартири від 22.11.2006, а долучені ним до своєї заяви документи стосувались правочинів, сторонами яких вона не є (кредитний договір та додаткові угоди до нього, договір іпотеки).

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», Департаменту реєстрації Харківської міської ради про скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Скасовано рішення спеціаліста відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_3 від 02.08.2019 року про зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано уповноважених осіб Департаменту реєстрації Харківської міської ради поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Із вказаним рішенням не погодився відповідач, АТ «Перший Український Міжнародний банк», та оскаржив його в апеляційному порядку через свого представника адвоката Посметну М.М.

В апеляційній скарзі прохав рішення місцевого суду скасувати у повному обсязі та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції допустив неправильне тлумачення ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207, що діяли станом на час прийняття рішення про зняття позивачки з реєстрації, оскільки відповідно до цього законодавства подати заяву про зняття особи з реєстраційного обліку могла не тільки особа, яка бажає знятись з реєстраційного обліку, але й власник житла, яким, у даному випадку, є АТ «ПУМБ», на підставі поданих документів, які підтверджують припинення у особи права користування житлом за місцем реєстрації.

Вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про незаконність оскаржуваного рішення спеціаліста Департаменту реєстрації Харківської міської ради Шкарупи С.О. про зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки АТ «ПУМБ», як власник квартири за даною адресою, долучив до заяви документи, які підтверджували, що ОСОБА_2 втратила право користування даною квартирою. В свою чергу, звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_2 не довела, що не втратила права користування квартирою, а навпаки підтвердила факт вибуття квартири із її власності за договором купівлі-продажу від 22.11.2006.

Суд першої інстанції своїм рішенням зобов`язав уповноважених осіб Департаменту реєстрації Харківської міської ради поновити реєстрацію позивачки, чим, на їх думку, порушив дискреційні повноваження департаменту.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що, відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Місцевим судом установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 22.11.2006 уклали договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за яким ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_4 придбав відповідну квартиру. (т. 1 а.с. 17-18)

Також, між ОСОБА_4 та ЗАТ «ПУМБ» (нині - АТ «ПУМБ») 22.11.2006 було укладено кредитний договір № 5109039, за умовами якого банк зобов`язувався надати ОСОБА_4 кредит, а останній зобов`язувався використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені кредитним договором. Цільове призначення кредиту, згідно п. 1.2 ст. 1 кредитного договору, кредит надається для придбання нерухомості, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 22.11.2006 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 укладено договір іпотеки № 5109192. 09.09.2011 до договору іпотеки укладено додатковий договір щодо розміру основного зобов`язання за кредитним договором. (т. 1 а.с. 32-37)

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку», ПАТ «ПУМБ» прийнято рішення про звернення стягнення на іпотечне майно в позасудовому порядку шляхом набуття права власності, яке зареєстровано в Державному реєстрі. Так, на підставі рішення державного реєстратора комунального підприємства в «РегістрСервіс» Петромайської міської ради Харківської області 05.07.2019 року за ПАТ «ПУМБ» проведено реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01.06.2021 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 , зокрема, про скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно та скасування запису про право власності. (т. 1 а.с. 38-43)

Також встановлено, що ОСОБА_2 з 12.06.1972 була зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .(т. 1 а.с. 13-16, 19)

02.08.2019 АТ «ПУМБ» в особі представника ОСОБА_1 звернулося до Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 за спірною адресою.

В цей же день рішенням спеціаліста відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради ОСОБА_3 від 02.08.2019 ОСОБА_2 була знята з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .(т. 1 а.с. 21-22)

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що зняття особи з реєстрації уповноваженим на це державним органом може бути здійснено лише на підставі особисто поданої ним заяви. В даному випадку, позивач заяву про зняття її з реєстрації за місцем проживання ні особисто, ні через свого представника, не подавала. Фактично її зняття з реєстрації відбулось лише на підставі заяви представника АТ «ПУМБ», який, вважаючи себе власником квартири та надаючи з цього питання витяг з Державного реєстру, просив зняти з реєстрації зареєстровану в даній квартирі ОСОБА_2 . Суд вважає, що задовольняючи вказану заяву та приймаючи 02.08.2019 рішення про зняття з реєстрації ОСОБА_2 , відповідач порушив свої дискреційні повноваження та в не передбачений законом спосіб, позбавив ОСОБА_2 права мати зареєстроване місце проживання. Крім того, в матеріалах справи відсутні відомості про добровільне звільнення приміщення та наявність рішення про виселення чи інші дані, які б слугували достатньою правовою підставою для зняття останньої з реєстрації в передбаченому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (тут і далі в редакції, що діяла станом на час прийняття оскаржуваного рішення про зняття з реєстрації - 02.08.2019) зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Згідно зі статтею 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» орган реєстрації відмовляє в реєстрації або знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала передбачені цим Законом документи або інформацію; у поданих особою документах містяться недостовірні відомості або подані нею документи є недійсними; для реєстрації або зняття з реєстрації звернулася особа, яка не досягла 14-річного віку. Рішення про відмову приймається в день звернення особи. Заява про реєстрацію чи зняття з реєстрації місця проживання повертається особі із зазначенням у ній причин відмови.

Відповідно до Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (тут і далі в редакції, що діяла станом на час прийняття оскаржуваного рішення про зняття з реєстрації від 02.08.2019) (далі Правила № 207) (пунктом 26) передбачалось, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі:

- заяви особи або її представника за формою згідно з додатком 11;

- рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

- свідоцтва про смерть;

- повідомлення територіального органу або підрозділу ДМС із зазначенням відповідних реквізитів паспорта померлої особи або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку;

- інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства (інформація територіального органу ДМС або територіального підрозділу ДМС, на території обслуговування якого зареєстровано місце проживання особи, про закінчення строку дії посвідки на тимчасове проживання або копія рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання чи скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання в Україні);

підстав для проживання бездомної особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту (письмове повідомлення соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту) (абзац 8)

підстав на право користування житловим приміщенням (закінчення строку дії договору оренди, найму, піднайму житлового приміщення, строку навчання в навчальному закладі (у разі реєстрації місця проживання в гуртожитку навчального закладу на час навчання), відчуження житла та інших визначених законодавством документів) (абзац 9)

Зняття з реєстрації місця проживання на підставах, визначених в абзацах 8 та 9 цього пункту, здійснюється за клопотанням уповноваженої особи спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту або за заявою власника/наймача житла або їх представників.

Згідно з пунктом 27 Правил № 207 працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві.

Відповідно до пункту 28 Правил № 207 реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

Згідно з фактичними обставинами справи ОСОБА_2 з 12.06.1972 була зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а 02.08.2019 - знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою за рішенням спеціаліста відділу реєстрації місця проживання Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації Харківської міської ради (далі Департаменту реєстрації) ОСОБА_3 на підставі заяви представника ПАТ «ПУМБ».

З відповіді Департаменту реєстрації від 06.08.2021 № 2767/0/50-21 (а.с. 21-22 т. 1) вбачається, що підставою прийняття Департаментом реєстрації такого рішення стала заява представника ПАТ «ПУМБ» від 02.08.2019, як нового власника квартири, з відповідно доданими до неї документами, що підтверджують його право власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 173350801, виданий 10.07.2019 ОСОБА_5 , КП «РегістрСервіс» Первомайської міської ради Харківської області; Договір іпотеки № 5109192, виданий 22.11.2006 ХМНО ОСОБА_6 ; Додаткову угоду до кредитного договору 5109039 від 22.11.2006 № 12347080, видану 09.09.2011 між ПАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 ; Додатковий договір до договору іпотеки № 5109192 від 22.11.2006 № 5109192/20110909, виданий 09.09.2011 ПAT «ПУМБ» та ОСОБА_4 ; Кредитний договір № 5109039, виданий 22.11.2006 ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_4 ; Повідомлення № 1636, видане 05.09.2016 ОСОБА_7 ).

Установивши, що ОСОБА_2 особисто не подавала заяву про зняття її з місця реєстрації, а АТ «ПУМБ» (новий власник житла), до своєї заяви не надав судове рішення, яким би було визнано позивачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням чи про її виселення з квартири (зокрема за ініційованим банком позовом у справі № 643/13608/19), суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зняття ОСОБА_2 з реєстрації відбулося з порушенням вимог Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил № 207.

Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом допущено невірне тлумачення норми статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» та пункту 26 Правил № 207 є безпідставними та ґрунтуються на невірному тлумаченні законодавства.

Місцевий суд, вірно застосував судову практику Верховного Суду у постанові від 10.02.2021 у справі № 755/14304/19 щодо правових висновків про застосування вказаних норм матеріального права, відступу від яких не було.

Зокрема, у постанові від 17.07.2024 у справі № 932/1328/23 Верховний Суд зазначив, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил зняття з реєстраційного обліку відбувається за заявою самої особи або на підставі рішення суду. (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.04.2021 у справі № 206/5355/18).

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Скаржник безпідставно вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, оскільки не дослідив всіх обставин справи та не надав оцінки факту відсутності у ОСОБА_2 права користування квартирою.

Оскільки предметом спору є рішення органу реєстрації, - в межах розгляду даної справи підлягав встановленню факт законності такого рішення органу реєстрації, а обставини наявності чи відсутності у ОСОБА_2 права користування квартирою за вказаною адресою виходять за межі предмету спору у даній справі.

Встановивши, що рішення спеціаліста Департаменту реєстрації про зняття 02.08.2019 ОСОБА_2 з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 є незаконним, прийнятим всупереч порядку, передбаченому законом, місцевий суд дійшов вірного висновку про його скасування.

Факт продажу квартири ОСОБА_2 за вказаною адресою на підставі договору купівлі-продажу від 22.11.2006 та набуття АТ «ПУМБ» 05.07.2019 права власності на цю квартиру у порядку кредитно-іпотечних правовідносин з гр. ОСОБА_4 , не спростовує правильності висновку суду про незаконність винесення спеціалістом Департаменту реєстрації ОСОБА_3 рішення 02.08.2019 про зняття ОСОБА_2 з адреси реєстрації на підставі заяви АТ «ПУМБ» від 02.08.2019 та доданих до неї документів.

Покладення на Департамент реєстрації зобов`язання вчинити певні дії, а саме поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 , відповідає належному та ефективному способу захисту порушеного права та інтересу позивача у даних спірних правовідносинах.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі про те, що суд у такий спосіб перейняв на себе дискреційні повноваження реєстраційного органу, - є безпідставними.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. (див. постанову Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 373/688/22)

Відповідно до пункту 28 Правил № 207 реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Чинний на сьогодні Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 передбачає (пункт 92), що керівник органу реєстрації приймає рішення про скасування декларування/реєстрації/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, та (згідно з пунктом 93) у разі скасування відомостей про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи місце проживання (перебування) такої особи вважається таким, що задеклароване/зареєстроване за попередньою адресою житла. Після скасування органом реєстрації відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)/зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи у реєстрі територіальної громади актуалізуються відповідні відомості про місце проживання особи.

Тобто, чинний Порядок № 265 передбачає обов`язок органу реєстрації відновити відомості про зареєстроване місце проживання особи виключно на підставі рішення керівника органу реєстрації, і не визначає такого обов`язку актуалізації попередніх відомостей у разі скасування рішення органу реєстрації про зняття особи з реєстраційного обліку судом.

Таким чином, для ефективного захисту прав та інтересів позивача, якого було знято з реєстрації місця проживання на підставі рішення органу реєстрації, яке визнане судом незаконним та скасоване, буде зобов`язання органу реєстрації поновити реєстрацію особи за попередньою адресою житла, з якої його було незаконно знято.

висновок за результатом розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що рішення місцевого суду ухвалене з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування - відсутні.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, - відсутні.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк», адвоката Посметної Майї Миколаївни, залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль