КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ
Провадження № 2/947/5681/24
28.11.2024 року м. Одеса
Київський районний суд міста Одеси у складі:
Головуючого судді Скриль Ю.А.
за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину та дружину,
Позивачка 24.09.2024 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на малолітню дитину: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
Свої вимоги позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 26.11.2021 сторони уклали шлюб, актовий запис №2497, Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.11.2021. Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Спільне життя з відповідачем не склалося, подружжя припинило підтримувати подружні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Дитина проживає разом з матір`ю, відповідач самоусунувся від виховання дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання, не несе витрат на лікування та розвиток здібностей дитини, хоча таку можливість має, оскільки є працездатною та здоровою особою. Інших утриманців не має. Працювати позивачка не має можливості, так як доглядає за малолітнім сином. Джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку не має. Тому звернулася до суду з цим позовом та просить стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на її утримання до досягнення сином - ОСОБА_4 трьох років у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А.
Ухвалою суду від 26.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання позивачка не з`явилася, 15.11.2024 надала письмову, відповідно до якої позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судові засідання, призначені на 30.10.24 та 28.11.2024, не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлений належним чином, поштове повідомлення повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суд не сповістив. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзив на позовну заяву та заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлені такі фактичні обставини та їх правовідносини.
Між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , видане Київського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.11.2021, актовий запис № 2497. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Спільне життя з відповідачем не склалося, подружжя припинило шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства. Дитина проживає разом з матір`ю, а відповідач самоусунувся від виховання та утримання дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання, не несе витрат на лікування та розвиток здібностей дитини, хоча таку можливість має, оскільки є працездатною та здоровою особою. Інших утриманців не має. На даний час мати дитини одна несе витрати по утриманню сина, тому не має достатніх коштів для забезпечення першочергових витрат по задоволенню потреб дитини. Інших джерел доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення ним трирічного віку не має. Тому звернулася до суду з цим позовом та просить суд, стягнути аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) батька, але не менше ніж 50% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 трьох років у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.
Причиною звернення до суду з позовом про стягнення аліментів став факт відсутності домовленості між батьками щодо розміру матеріального утримання з боку батька, оскільки відповідач не надає регулярної матеріальної допомоги ні на утримання сина ні на утримання дружини.
Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно зі статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виховується позивачкою і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний та має змогу сплачувати аліменти.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються положеннями ст.ст. 180-185 СК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частина 5 статті 183 Сімейного кодексу України наголошує на те, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування та найважливішим обов`язком батьків.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними, а саме: з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у частці від заробітку (доходу) відповідача яка становить 1/4 частину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з моменту звернення ОСОБА_1 з відповідним позовом до суду та до досягнення повноліття сином.
Суд роз`яснює, що відповідно до положення ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Щодо вимог в частині стягнення аліментів на утримання дружини:
Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плати, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно із ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України" прожитковий мінімум на одну особу, за 2024 рік становить для дітей віком до 6 років 2563 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень; для працездатних осіб 3028 гривень; для осіб, які втратили працездатність 2361 гривень.
Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.
Відповідно до частин другої, четвертої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Статтею 80 СК України визначено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.
У відповідності до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідачем будь-яких доказів про свої доходи, стан здоров`я та знаходження на його утриманні інших осіб суду не надано.З матеріалів справи не вбачається, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу та те, що з відповідача здійснюються будь-які стягнення за виконавчими документами.
Отже, аналізуючи вищевикладене та те, що відповідачем не було надано суду доказів про належне забезпечення дитини та дружини та на підтвердження реально отриманих доходів, і враховуючи складні життєві обставини позивачки,яка сама утримує сина, те, що мати з якою проживає дитина потребує матеріальної допомоги, суд дійшов до висновку про задоволення позову, та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки по догляду за сином ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: 1) стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Таким чином, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у межах суми платежу за один місяць.
У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивачки також підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 2, 76-83, 141, 263-265, 273, 354-355, 430 ЦПК України, ст.ст.75,79,80,84,180-183, 191 СК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 24.09.2024 та до досягнення дитиною повноліття тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3 (трьох) років, у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 24.09.2024.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено та підписано 28.11.2024.

Суддя: Ю. А. Скриль