Справа № 204/2507/24
Провадження № 2/204/2024/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
31 жовтня 2024 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.
Ухвалою суду від 26.03.2024 відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощенко позовного провадження (а.с.64).
Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Олексієнко О.М. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував (а.с.221).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме шляхом опублікування повідомлення на офіційному веб-порталі «Судова влада України».Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, розглянувши справу в заявлених межах, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.ч. 13 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог статей 7679 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що10.01.2023 о 12 год. 05 хв. на автошляху Стрій-Умань-Дніпро-Знамянка 1149 км + 750 м, ОСОБА_2 керував автомобілем марки «КАМАЗ» 5410, д.н.з. НОМЕР_4 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, також при зміні напрямку руху не переконався у безпеці та скоїв зіткнення з автомобілем марки «VolkswagenPolo», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ПрофатіловО.С. порушив вимоги п. 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.64).
Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01.03.2023 (справа № 204/2174/23) ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова не була оскаржена у встановленому законодавством порядку та набрала законної сили 14.03.2023(а.с.64).
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року (надалі Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Власником пошкодженого транспортного засобу марки «VolkswagenPolo», д.н.з. НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_1 що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с. 63).
Цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «КАМАЗ» 5410д.н.з. НОМЕР_4 , яким керував ПрофатіловО.С., на час скоєння ДТП була застрахована власником даного транспортного засобу - Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 (а.с.131), у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС», згідно полісу № АТ/2497573 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії з 01.03.2022 по 28.02.2023, страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 260000,00 грн., за шкоду, заподіяну майну 130000,00 грн., розмір франшизи 0 грн. (а.с. 121).
Враховуючи вищевикладене, позивачзвернувся до АТ «Страхова група «ТАС» з метою отримання компенсації спричинених внаслідок настання дорожньо-транспортної пригоди збитків, із повідомленням про ДТП від 24.01.2023 та заявою на виплату страхового відшкодування від 24.01.2023 разом з усіма визначеними Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документами (а.с. 122-124).
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Аналогічні положення закріплені також п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, згідно якої страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Приватним акціонернимтовариством «Страховагрупа «ТАС» подія ДТП, що мала місце 10.01.2023 за участю транспортних засобів марки «VolkswagenPolo», д.н.з. НОМЕР_1 , та марки «КАМАЗ», д.н.з. НОМЕР_4 , була визнана страховим випадком.
Згідно зі статтею 30 Закону №1961-IV,транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно ззвітом (актом)чи висновком про оцінку ,виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Вартість відновлювального ремонту автомобіля «VolkswagenPolo» д.н.3. НОМЕР_1 згідно звіту №10-D/12/89 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 01.03.2023, складеного ОСОБА_5 на замовлення АТ "СГ "ТАС" (приватне), становить 296 574,84 грн. (а.с.158).
Ринкова вартість автомобіля «VolkswagenPolo» д.н.з. НОМЕР_1 , згідно звіту №10-D/12/89 від 01.03.2023, становить 224424,12 грн. (а.с.137).
Пунктом 30.2 ст. 30 Закону України «Про ОСЦПВВНТ3» встановлено, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Вартість автомобіля у пошкодженому стані, згідно звіту №05-R/12/05 про оцінку пошкодженого транспортного засобу «VolkswagenPolo» д.н.з. НОМЕР_1 від 17.02.2023,складеного ФОП ОСОБА_6 , на замовлення АТ "СГ "ТАС" (приватне), становить 63 986,90 грн. (а.с.138).
Згідно полісу № АТ/2497573 страхова сума на одного потерпілого за шкоду,заподіяну майну, становить 130 000,00 грн. (а.с.21)
Із матеріалів справи вбачається, що 23.03.2023 АТ «СГ «ТАС» (приватне) здійснило на користь ОСОБА_1 виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 130 000,00 грн., що підтверджується повідомленням про зарахування коштів.
10.02.2023 ОСОБА_1 , звернувся до ФОП ОСОБА_7 зметоювизначення вартості відновлювального ремонту пошкоджень колісноготранспортного засобу «VolkswagenPolo» д.н.з, НОМЕР_1 .
На замовлення ОСОБА_1 було проведено аварійний сертифікат № 01-15/02 від 15.02.2023, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту КТЗ «VolkswagenРolo» д.н.з. НОМЕР_1 , становить 787 176,98 грн., ринкова вартість КТ3 «VolkswagenPolo» д.н.з. НОМЕР_1 без урахування аварійних пошкоджень, становить 259 272,76 грн. (а.с.68-75).
На замовлення ОСОБА_1 було проведено аварійний сертифікат № 02-15/02 від 15.02.2023, відповідно до якого вартість утилізації КТЗ «VolkswagenPolo» д.н.з. НОМЕР_1 , без урахування витрат, пов?язаних з їх продажем у регіоні, суми податків, зборів, інших обов?язкових платежів та прибутку, що очікується від реалізації складниківна вторинному ринку, становить 83 304,73 грн. (а.с.97-107).
Витрати позивача на оплату послуг виготовлення вказаних аварійних сертифікатів ФОП ОСОБА_7 склали 6003,00 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією від 13.02.2023 (а.с.116).
Отже, в розумінні Закону Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», а саме ст. 30, КТЗ«VolkswagenPolo» д.н.з. НОМЕР_1 вважається фізично знищеним, оскільки його ремонт є економічно необґрунтованим, а позивач має право на відшкодування йому різниці між вартістю транспортного засобу марки «VolkswagenPolo» д.н.з. НОМЕР_7 , до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Судом також встановлено, що позивач звертався з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням, посилаючись на вимоги ч.1 ст. 1172 ЦК України.
Проте, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2023 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням судом відмовлено, оскільки ПрофатіловО.С. не є та на момент ДТП не був працівником ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», а лише виконував роботу на підставі цивільно-правового договору - договору про надання послуг.
Згідно ч. 4. ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже, як вбачається зі матеріалів справи, страховик належним чином виконав покладений на нього Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язок та здійснив позивачеві відшкодування матеріальних збитків в загальному розмірі 129959,00 грн., що підтверджується квитанцією від 23.03.2023 (а.с.167).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Згідно 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення.
Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.
Згідно вимог ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
При цьому задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу, і одночасне залишення у власності позивача цього автомобіля, не можна визнати обґрунтованим.
Таким чином, відповідальною особою за відшкодування позивачу різниці між фактичним розміром шкоди та виплаченим страховим відшкодуванням є ПрофатіловО.С.
При вирішенні цієї справи суд вважає за необхідне взяти за основу висновкивиготовлених аварійних сертифікатів №01-15/02 від 15.02.2023 та № 02-15/02 від 15.02.2023, складених ФОП ОСОБА_7 , які є об`єктивними та вмотивованими. До того ж суд враховує наявність у матеріалах справи квитанції про оплату таких послуг.
З приводу заявленої вимоги про стягнення з відповідача, трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 3 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.
Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.
З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим, доводи сторони позивача в цій частині є обґрунтованими.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).
У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття526, частина друга статті 625 ЦК України).
Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Таким чином, у межах задоволених позовних вимог, з відповідача ПрофатіловаО.С., на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати у розмірі 2336,92 грн. та 3% річних у розмірі 1591,00 грн.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141ЦПК України судовий збір, у разі задоволення позову, покладається на відповідача.
При зверненні до суду з вказаною позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., у зв`язку з чимз відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 11, 15-16, 22-23, 1166-1167, 1187 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 247, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Олексієнко Михайло Михайлович до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 суму страхового відшкодування в розмірі 45 968,03 грн., інфляційні втрати у розмірі 2336,92 грн., 3% річних у розмірі 1591,00 грн., що разом складає 49 895 (сорок дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 95 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 витрати на виготовлення аварійних сертифікатів у розмірі 6000,00 грн. та судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_10 ,(адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 , (адреса проживання: АДРЕСА_2 ).
Суддя: С.В.Чудопалова