Провадження номер 2-о/741/10/24
Єдиний унікальний номер 741/1791/23
РІШЕННЯ

іменем України

26 грудня 2024 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Багмута О.С.,

представника адвоката Гунька О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року адвокат Гунько О.Ю., діючи в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією заявою.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що з 05 серпня 2021 року і по даний час ОСОБА_1 отримує пенсію за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області (надалі за текстом Управління).

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , уважаючи, що отримує пенсію не у повному обсязі, звернулась до управління із заявою про перерахунок пенсії.

За результатами розгляду заяви Управління надало відповідь, що період роботи з 01 січня 1999 року та по 30 червня 2021 року зараховано до страхового стажу згідно з довідкою з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Натомість, до страхового стажу не зараховано період роботи у АО «Альтаір» з 15 листопада 1994 року по 31 грудня 1998 року, оскільки в трудовій книжці наявне виправлення в даті звільнення з роботи.

Дійсно, в трудовій книжці, запис за номером 16 в графі «число» мається запис: «133», у якому одна із цифр, а саме цифра 3, є закресленою.

Період роботи в ТОВ «Альтаїр» можуть підтвердити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які працювали з нею разом у товаристві, про допит яких клопотав представник позивача.

З урахуванням зазначеного представник позивача просив суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що датою звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з АТ «Альтаїр» є 13.01.2000, а не 133.01.2000, як зазначено у трудовій книжці.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області Крупини А.О. від 21 вересня 2023 року було відкрито окреме провадження в даній цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні, викликано до суду учасників справи, копію ухвали та копію заяви з доданими до неї документами надіслано учасникам справи (а.с.14).

17 листопада 2023 року на адресу суду від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області до суду надійшло пояснення по справі за заявою про встановлення факту, що маю юридичне значення.

Управління не заперечувало, що у трудовій книжці заявника, копія якої додана до заяви, на аркуші, запис № 16, дата звільнення з АТ «Альтаїр» зазначена 133.01.2000, де одна із цифр, а саме цифра 3 закреслена.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У судовому порядку встановлюється лише факт приналежності що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. А спір щодо права на отримання пенсії має розглядатись в порядку адміністративного судочинства (а. с. 26-27).

У судовому засіданні 06 грудня 2023 року заявник ОСОБА_1 заяву підтримала повністю з підстав, зазначених у ній. Стверджувала, що УПФУ не було зараховано період роботи з 15 листопада 1994 року по 31 грудня 1998 року до страхового стажу з незалежних від неї причин, унаслідок допущених посадовою особою товариства помилок у трудовій книжці у даті звільнення.

Представник заявника адвокат Гунько О.Ю. у судовому засіданні 06 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 підтримав у повному обсязі. Додав, що фактичною датою звільнення заявника з роботи у товаристві «Альтаїр» є саме 13 січня 2000 року, коли вона була звільнена з роботи. Наявна ситуація, коли роботодавець за ОСОБА_1 за весь час її роботи у товаристві в повному обсязі сплачував внески до Пенсійного фонду, однак управління відмовляє їй у зарахуванні до страхового стажу чотири роки роботи, обмежує право заявника на призначення їй пенсій у повному обсязі, відповідно до закону.

Свідок ОСОБА_3 суду дала показання, що у період з 07 липня 1995 року та по 28 травня 1999 року працювала в акціонерному товаристві закритого типу «Альтаїр» на посаді головного бухгалтера товариства та за функціональними обов`язками до заповнення трудових книжок працівників відношення не мала. Разом з нею у товаристві працювала і ОСОБА_1 , яка була комірником. Товариство сплачувало усі належні внески (платежі) до Пенсійного фонду, у т.ч. і за ОСОБА_1 . Попри те, що на момент звільнення ОСОБА_1 вона ( ОСОБА_3 ) у товаристві вже не працювала, свідок пригадує, що точно 13 січня 2000 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи у ТОВ «Альтаїр», оскільки того дня було свято «щедрівки» (переддень Старого нового року), яке вони у 2000 році разом відзначали. Уважає дату звільнення ОСОБА_1 - 133 січня 2000 року опискою у трудовій книжці.

Допитана судом як свідок ОСОБА_2 суду дала показання, що є знайомою ОСОБА_1 , оскільки разом 5 років працювали в акціонерному товаристві закритого типу «Альтаїр». На момент її звільнення з товариства у 1999 році ОСОБА_1 іще продовжувала там працювати. Свідок пригадує, що сама ОСОБА_1 13 січня 2000 року повідомила її, що розрахувалась з роботи у товаристві «Альтаїр».

Представник управління, яке було належним чином повідомленим судом про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. У поясненнях по справі просив суд провести судове засідання без участі представника Головного управління. (а. с. 27)

Отже, заінтересована особа у справі на власний розсуд розпорядилася своїми правами щодо предмета спору, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення сторони заявника, повно, всебічно і об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд робить нижченаведений висновок.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодекс України, частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів заяви ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, що датою звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з АТ «Альтаїр» є 13.01.2000, а не 133.01.2000, як зазначено у трудовій книжці.

Судом установлено, що з наявної у справі копії трудової книжки ОСОБА_1 від 22 вересня 1977 року убачається: № запису: 16; рік: 2000; місяць: 01; число 133, у якому остання цифра є 3 є закресленою. Запис: звільнена з роботи по ст. 38 КзПП за власним бажанням (а. с. 6).

04 жовтня 2021 року листом Управління повідомило ОСОБА_4 , що період роботи з 01.01.1999 по 30.06.2021 зараховано до страхового стажу згідно довідки з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. До страхового стажу не зараховано період роботи в АО «Альтаїр» з 15.11.1994 по 31.12.1998, оскільки у трудовій книжці наявне виправлення в даті звільнення з роботи (а. с. 7).

03 серпня 2021 року Архівний відділ Ніжинської районної державної адміністрації повідомив, що акціонерне товариство «Альтаїр» не є установою, в якій формуються документи Національного архівного фонду, відповідно на зберігання до архівного відділу райдержадміністрації не надходили (а.с.8).

Із копії трудової книжки ОСОБА_2 від 16 січня 1995 року слідує, що остання працювала у АО «Альтаїр» по 02 серпня 1999 року (а.с.9).

З копії трудової книжки ОСОБА_3 від 25 січня 1969 року можна встановити, що остання працювала у АО «Альтаїр» по 28 травня 1999 року (а.с.10).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд зважає на таке.

Так, відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Зі змісту заяви убачається, що встановлення факту дати звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з АТ «Альтаїр» є 13 січня 2000 року необхідно для дальшого здійснення перерахунку призначеної їй раніше пенсії зі збільшеним страховим стажем, тобто встановлення факту трудового стажу.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII, із змінами, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2.10. розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29 липня 1993 року N 58 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за N 110 визначено: у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки(вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається. У разі необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після зазначення відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться: "Запис за N таким-то недійсний". Прийнятий за такою-то професією (посадою) і у графі 4 повторюються дата і номер наказу (розпорядження) власника або уповноваженого ним органу, запис з якого неправильно внесений до трудової книжки.

Відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, із змінами, (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У судовому порядку відповідно до пункту 26 Порядку 637 встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження.

Таким чином, встановлення факту наявності трудового стажу для призначення пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України під час прийняття рішення про призначення пенсії, а рішення вказаного органу щодо її призначення підлягає оскарженню у встановленому законом порядку.

Заяви про встановлення фактів трудового стажу не можуть розглядатися у порядку цивільного судочинства. Відмова відповідного органу у встановленні таких фактів може бути оскаржена заінтересованою особою до адміністративного суду.

З урахуванням наведеного питання встановлення факту наявності трудового стажу не підлягає судовому розгляду, натомість, повинно вирішуватись у позасудовому порядку відповідно до встановленої законодавством процедури.

Зазначене вище узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 198/623/18 (провадження № 14-369цс19), та відповідає практиці Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду (постанови: від 10 березня 2020 року у справі № 556/132/18 (провадження № 61-44101св18), від 13 листопада 2019 року у справі № 559/2652/16-ц (провадження № 61-28244св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 401/2020/17-ц (провадження № 61-3570св19), від 24 жовтня 2019 року у справі № 523/30/17 (провадження № 61-12771св18), від 10 червня 2020 року у справі № 347/576/18 (провадження № 61-45995св18).

За таких обставин суд доходить до висновку про те, що в окремому провадженні не може бути встановлений факт наявності трудового стажу, оскільки встановлення такого факту здійснюється безпосередньо органами Пенсійного фонду України, а не в судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 81, 259, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, адреса місцезнаходження: вул. П`ятницька, буд. 83А, м. Чернігів, код згідно з .

Дата складання повного судового рішення 26 грудня 2024 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА