ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9532/24 Справа № 211/2541/24 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 211/2541/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:

позивач - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль",

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року, яке ухвалено суддею Ніколенко Д,М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 серпня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (надалі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії.

Позовна заява мотивована тим, що АТ «Криворізька теплоцентраль», за специфікою своєї виробничої діяльності, здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів.

На виконання своїх зобов`язань, АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої зобов`язання з надання послуг з централізованого опалення АТ «Криворізька теплоцентраль» сумлінно виконувало, однак у зв`язку з неналежним виконанням споживачем своїх зобов`язань, виникла заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 01.11.2018 по 31.01.2024 у сумі 23 001,12 грн., заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.01.2024 у сумі 213,90 грн.

Вказані суми заборгованості позивач, а також інфляційні втрати в сумі 1 150,73 грн., 3% річних у сумі 366,23 грн. та пеню в сумі 113,33 грн. просить стягнути солідарно на свою користь з відповідачів.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2018 по 31.01.2024 у сумі 23 001 гривня 12 копійок; заборгованість по оплаті за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.01.2024 у сумі 213 гривень 90 копійок; інфляційні втрати за період з 18.04.2021 по 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 31.01.2024 у сумі 60 гривень 29 копійок; 3% річних за період з 18.04.2021 по 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 31.01.2024 у сумі 70 гривень 01 копійка; пеню за період з 30.12.2023 по 31.01.2024 у сумі 04 гривні 76 копійок.

В іншій частині в задоволенні позову - відмовлено.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» судовий збір у сумі 2 845 гривень 77 копійок, тобто по 1 422 гривні 88 копійок з кожного.

В апеляційній скарзі позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при нарахуванні трьох відсотків річних та інфляційних втрат позивачем було враховано Постанову КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» та Постанову КМУ від 29.12.2023 №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», нарахування штрафних санкцій у період мораторію не здійснювалося. Позивачем інфляційні втрати були розраховані шляхом множення суми заборгованості, яка існувала на кінець кожного місяця, на сукупний індекс інфляції за період прострочення, починаючи з 29.12.2023, поділена на 100% мінус сума боргу. Тобто індекси інфляції, які діяли в період дії мораторію, враховані не були. Відповідно при нарахуванні 3% річних, сума заборгованості, яка існувала на кінець кожного місяця, була помножена на процентну ставку (визначається як 3% поділена на кількісь днів у поточному році), поділена на 100%, помножена на кількість днів прострочення, починаючи з 29.12.2023. Тобто, кількість днів прострочення заборгованості за кожний місяць позивач відраховував з дати припинення мораторію з 29.12.2023. Аналогічна ситуація і з нарахуванням пені, що не було враховано судом першої інстанції.

При цьому, в своїх розрахунках позивач керувався сталою правовою позицією суду касаційної інстанції, який у своїх постановах неодноразово роз`яснював, що пеня, 3% річних, інфляційні втрати по щомісячним платежам розраховуються по кожному платежу окремо за весь період прострочення зобов`язання (постанова ВП ВС від 26.06.2020 року у справі №905/21/19; постанова ВС від 27.09.2023 у справі №753/23427/19, та ін.).

В своєму рішенні суд першої інстанції наводить розрахунки, які на думку позивача є суперечливими, адже судом при розрахунку інфляційних втрат береться не сукупний індекс інфляції за кожен місяць прострочення, починаючи з моменту такого прострочення і до моменту виконання зобов`язання (в нашому випадку до моменту подання позовної заяви), а індекс інфляції, який діяв в той місяць, в якому виникла заборгованість. Крім того, вираховуючи суму 3% річних, суд за основу бере загальну суму заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за поточний рік, а не окремо заборгованість, яка виникла за місяць, і відповідно вираховує кількість днів простроченого зобов`язання з моменту виникнення такого зобов`язання до кінця поточного року (тобто, на думку суду, до кінця розрахункового періоду). З останнім погодитися не можливо, з огляду на наведені вище висновки Верховного Суду.

Зазначає, що суд першої інстанції, без відповідної на те зави відповідачів у справі, неправомірно застосовує до позовних вимог позивача строки позовної давності. Крім того, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що, згідно з пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому, станом на час подачі позовної заяви, строк позовної давності не сплив та продовжився на строк дії карантину.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню Покровського, Довгинцівського, Саксаганського, Інгулецького районів міста Кривого Рогу.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , тому вони є споживачами послуги з централізованого опалення, яка надається АТ «Криворізька теплоцентраль» за вказаною адресою.

Згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за період з 01.11.2018 по 31.01.2024 у сумі 23 001,12 грн., заборгованості по оплаті за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.01.2024 у сумі 213, 90 грн.

Доказів на спростування зазначеного відповідачами не надано, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованості за спожиту послугу з постачання теплової енергії (централізованого опалення), яка виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.11.2018 по 31.01.2024 у сумі 23 001 гривня 12 копійок та заборгованості по оплаті за абонентське обслуговування за період з 01.11.2021 по 31.01.2024 у сумі 213 гривень 90 копійок учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині вирішення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 інфляційних втрат, 3% річних та пені за порушення строків виконання зобов?язань.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо солідарного стягнення з з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 інфляційних втрат, 3% річних та пені за порушення строків виконання зобов?язань, суд першої інстанції виходив з того, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідачі, у встановлені законом строки, не вносили плату за отримані житлово-комунальні послуги, АТ «Криворізька теплоцентраль» має право на стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних та пені за період прострочки виконання зобов`язань, обрахований за три роки, що передували зверненню позивача до суду з даним позовом.

При цьому, суд дійшов висновку, що нфляційні витрати, 3% річних мають бути нараховані та стягнуті з врахуванням Постанови КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», Постанови КМУ від 29.12.2023 №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг», правової позиції, викладеної у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц (в межах трьохрічного строку, який передував подачі позову до суду), та нараховані відповідно до методики, яка викладена у листі Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 №62-97р, Постановах Верховного Суду України у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.05.2019 у справі №916/2889/13 та від 14.01.2020 у справі №924/532/19 (інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання).

Пеня має бути нарахована та стягнута з врахуванням Закону України від 17.03.2020 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», Постанови КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», Постанови КМУ від 29.12.2023 №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» за період з 30.12.2023 по 31.01.2024, виходячи з наведенного судом розрахунку.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення в оскаржуваній частині не відповідає, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

В постанові Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 у справі №922/175/18 зазначено, що нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні ст. 549 цього Кодексу.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі № 6-42цс11).

Як зазначалось вище, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування тастягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань,процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06.03.2022 і застосовується з 24.02.2022.

Однак, відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції:

«1. Установити, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється:

нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);

припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати або оплати не в повному обсязі послуги населенням (у тому числі населенням, що проживає у будинках, де створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельні (житлові) кооперативи або яким послуги надаються управителем чи іншою уповноваженою співвласниками особою за колективним договором) в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 року № 285);

стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року з дати виникнення можливості бойових дій/початку бойових дій по дату припинення можливості бойових дій/завершення бойових дій на територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, споживачів та/або членів їх сімей, які покинули своє місце проживання та надали виконавцю комунальних послуг, управителю багатоквартирного будинку, іншій уповноваженій співвласниками особі у паперовій або електронній формі довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи згідно з додатком 2 до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 Про облік внутрішньо переміщених осіб (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015 р., № 70, ст. 2312; 2016 р., № 46, ст. 1669; 2022 р., № 26, ст. 1418), або інші документи, що підтверджують їх відсутність у житловому та/або нежитловому приміщенні, будинку, в яких вони є споживачами на підставі укладених договорів (довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, документи, що підтверджують факт перетинання державного кордону України (на виїзд з України і в`їзд в Україну) у відповідний період часу), або якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285);

нарахування плати за житлово-комунальні послуги з дати початку по дату завершення тимчасової окупації територій, включених до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, та стягнення заборгованості за ці послуги, утвореної після 24 лютого 2022 року за відповідний період окупації, споживачів та/або членів їх сімей на відповідній території.».

Таким чином, основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг та стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у зв`язку з неоплатою їх в не повному обсязі, стосується виключно територій, де ведуться бойові дії (можливих бойових дій) або тимчасово окупованих територій.

Місто Кривий Ріг Дніпропетровської області не входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309.

Таким чином, нарахування, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню солідарно з відповідачів у межах заявлених позовних вимог за період з 01.04.2020 по 23.02.2022 включно та за період з 30.12.2023 по 22.03.2024 включно, а не за період з 18.04.2021 по 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 31.01.2024, як помилково вважав суд першої інстанції.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Тлумачення цієї норми, положення якої сформульоване зі словом «лише» (аналог «тільки», «виключно»), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі позовна давність судом не застосовується.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов`язана лише із наявністю про це заяви сторони.

Суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Вказані висновки містяться в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 509/3589/16-ц (провадження № 61-16895св18)

В супереч викладеному, суд першої інстанції, без відповідної відповідачів, дійшов виснвоку про можливість застосування позовної давності до позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» у наведеній частині та стягнення нарахувань, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, починаючи з 18.04.2021.

При цьому, визначення судом першої інстанції кінцевою датою розрахунку - 31 січня 2024 року є необґрунтованим та не відповідає вимогам статті 13 ЦПК України щодо обов?язку суду розглядати справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Підстави для стягнення на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних у період з 24.02.2022 по 29.12.2023 включно відсутні, у зв`язку з дією відповідної заборони нарахування та стягнення відповідних сум постановою КМУ від 05.03.2022 №206 у редакції, що діяла по 29.12.2023.

Розрахунок інфляційних здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), де ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення, та проведений позивачем АТ «Криворізька теплоцентраль» розрахунок повністю узгоджується з цією формулою (а.с. 10-зворот).

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення, та проведений позивачем АТ «Криворізька теплоцентраль» розрахунок повністю узгоджується з цією формулою (а.с. 10).

Наведений же судом першої інстанції розрахунок є помилковим, а тому колегія суддів вважає прийнятними доводи апеляційної скарги в цій частині.

Отже, до стягнення солідарно з відповідачів підлягає 3% річних у розмірі 366,23 грн та інфляційні нарахування в сумі 1 150,73 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення пені.

Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною першою статті 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Отже, положення ст. 549 ЦК України (штраф, пеня) та ст. 625 ЦК України (3% річних, інфляційні втрати) є різними засвоєю правовою природною.

У даній справі, позивачем пред`явлені також позовні вимоги про стягнення пені, у зв`язку з несплатою заборгованості за надані комунальні послуги, нараховані у період з 01.11.2021 по 22.03.2024.

Встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) діяв з 12.03.2020 до 30.06.2023.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", зокрема, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги (підпункт 4 пункту 3 розділу II Прикінцеві положення).

Також, постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» у редакціїдо 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування тастягнення неустойки(штрафів,пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова застосовується з 24.02.2022.

Таким чином, враховуючи встановлені вище заборони щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, які діяли у період з 12.03.2020 до 30.07.2023 (на період дії карантину, пов`язаного із поширенням коронавірусної хвороби) та у період з 24.02.2022 по 29.12.2023 включно (у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні), підстави для стягнення на користь позивача пеню, нарахованої за несвоєчасне здійснення платежів за надані послуги постачання теплової енергії у період з 01.02.2023 по 29.12.2023 включно відсутні.

За положеннями пункту 45 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Тому, на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає стягненню солідарно з відповідачів нарахована пеня у період з 30.12.2023 по 22.03.2024 включно в сумі 13,89 грн, виходячи з розрахунку позивача та ставки 0,01% річних (а.с. 11).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню в оскаржуваній частині, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені за порушення строків виконання зобов?язань, а саме про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 інфляційних втрат у розмірі 1 150,73 грн, 3% річних у розмірі 366,23 грн. та пені у розмірі 13,89 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 015,88 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог (24 745,88 грн. х 3 028,00 грн. / 24 845,32 грн. = 3 015,88 грн.), що становить по 1 507,94 грн. з кожного, а тому рішення суду в цій частині підлягає зміні, шляхом збільшення розміру судового збору, стягнутого з відповідачів на користь АТ «Криворізька теплоцентраль».

Крім того, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за поданя апеляційної скарги, в розмірі 4 265,00 грн., тобто пропорційно до задоволених вимог апеляційної скарги (1 530,85 грн. х 4 542,00 грн. / 1 630,29 грн. = 4 265,00 грн.), що становить по 2 132,50 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» - задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені за порушення строків виконання зобов?язань та солідарного стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, інфляційних втрат за період з 18.04.2021 по 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 31.01.2024 у сумі 60 гривень 29 копійок, 3% річних за період з 18.04.2021 по 23.02.2022 та з 30.12.2023 по 31.01.2024 у сумі 70 гривень 01 копійка, пеню за період з 30.12.2023 по 31.01.2024 у сумі 04 гривні 76 копійок скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені за порушення строків виконання зобов?язань задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль», , юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, інфляційні втрати у розмірі 1 150 (одна тисяча сто п?ятдесят) гривень 73 (сімдесят три) копійки, 3% річних у розмірі 366 (триста шістдесят три) гривні 23 (двадцять три) копійки та пеню у розмірі 13 (тринадцять) гривень 89 (вісімдесят дев?ять) копійок.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року в частині розміру судового збору, стягнутого в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» змінити, збільшивши цей розмірі з 2 845, 77 гривень до 3 015 (трьох тисяч п?ятнадцяти) гривень 88 (вісімдесяти восьми) копійок, та з 1 422,88 гривень до 1 507 (однієї тисячі п?ятсот семи) гривень 94 (дев?яносто чотирьох) копійок з кожного.

В іншій, не оскаржуваній частині, рішення суду залишити без змін.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судовий збір за розгляд спарви судом апеляційної інстанції у сумі 4 265 (чотири тисячі двісті шістдесят п?ять) гривень 00 (нуль) копійок, що становить по 2 132 (дві тисячі сто тридцять дві) гривні 50 (п?ятдесят) копійок з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: