Справа № 523/3854/24
Провадження №2-о/523/219/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Аліної С.С.

при секретарі - Могили А.С.,

присяжних - Богаченко Л.Г.

-ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання особи недієздатною, про встановлення опіки, -

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшла заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання особи недієздатною, про встановлення опіки.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її чоловіком. ОСОБА_3 у наслідок психічної хвороби не може висловлювати свої думки, бо не розмовляє, не може одягнутись, приготувати собі їжу, не розуміє обставин, що відбуваються навколо нього, не може дату оцінку своїм діям чи діям оточуючих, самостійно вийти з дому, що підтверджується лікарняними листами та витягами з історії хвороби.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08.03.2024 року відкрите провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_2 .

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 06.11.2024 року відмовлено в задоволені клопотання про призначення судово психіатричної експертизи по цивільній справі.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_2 підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити заяву у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином.

Вивчивши матеріалами справи, суд вважає, що заява ОСОБА_3 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання особи недієздатною, про встановлення опіки є не обґрунтованою, є не доказаною, тому не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є чоловіком заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав 24.11.2009 року, пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 за вислугу років в МВС України серія НОМЕР_3 ( арк.сп.6);

Судом встановлено, із матеріалів справи вбачається, що заявниця в обґрунтування заявлених вимог, надала до справи ксерокопії письмових відомостей про стан здоров`я ОСОБА_3 та ксерокопії виписок з історії хвороби ОСОБА_3 з амбулаторної карти поліклініки Луганської області 2008 року; виписку з історії хвороби №88 від 10.03.2009р.; виписний епікриз з історії хвороби №8691 від 2016 року; виписний епікриз з історії хвороби №3293; випискою з медичної карти стаціонарного хворого №38020/928 Луганської Народної Республіки за 2023 рік.

Однак, суд не приймає вказані ксерокопії в якості належних доказів, оскільки вказана документація стосується розладів фізичного стану здоров`я та жодним чином не стосується психологічного стану ОСОБА_3 , частина з яких не містить інформації щодо діагнозу ОСОБА_3 , а також взагалі не містить інформації яким лікарем вони видані.

В матеріалах справи міститься ксерокопія висновку судово-психіатричного експерта №114 від 09.02.2024року. Однак, в матеріалах справи відсутній оригінал висновку експерта №114 від 09.02.2024року (а.с.22-25).

В матеріалах справи відсутні письмове подання Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

За змістом ч.1,3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою, у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Згідно вимог ст. 63 ЦК України, опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених ст.60 ЦПК України. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Із матеріалів справи вбачається, що заявниця ОСОБА_2 1973 р.н., є дружиною ОСОБА_3 1962 р.н. Однак в матеріалах справи відсутні письмові відомості про стан здоров`я заявника, відсутні письмові відомості про працевлаштування заявниці, а також відомості про постійний дохід та матеріально забезпечення, відсутні письмові відомості з місця роботи заявниці та довідку про її постійний дохід, відсутні письмові відомості про про умови проживання заявника

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів в порядку, передбаченому ЦПК України.

Відповідно до ст. 64 ЦК України опікуном не може бути особа, зокрема, поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування.

Відповідно до ст. 65 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування.

Відповідно до Постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 336/5652/18 (провадження № 61-1595св20) звернуто увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. У пункті 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, зазначено, що при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки. Опікун або піклувальник призначаються лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. Опікуном може бути призначено не лише родича, а й осіб, які є близькими підопічному Правилами опіки та піклування не встановлено обмежень щодо кількості опікунів повнолітньої особи.

Відповідно до Постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 200/1265/19 (провадження № 61-13962св19): «звертаючись до суду із даною заявою, заявник вказувала, що вона проживає однією сім`єю із ОСОБА_2 та її сином, бажає за нею доглядати та відповідає усім вимогам до піклувальника. Однак, належні та допустимі докази, які б доводили, що заявник відповідає цим вимогам (зокрема, довідки про стан здоров`я заявника, про проходження психіатричного, наркологічного оглядів, характеристика за місцем її проживання чи місцем роботи), в матеріалах справи відсутні. Саме по собі подання органу опіки та піклування про доцільність призначення особи піклувальником без доведення зазначених вище умов не може бути підставою для призначення її піклувальником в судовому порядку».

Відповідно до правових висновків Верховного Суду (наприклад, постанова від 28 січня 2021 року у справі №753/6498/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №500/6325/17, від 04 липня 2018 року у справі №496/4271/16-а (К/9901/29090/18)) висновок органу опіки та піклування не містить ознак рішення суб`єкта владних повноважень, оскільки не є нормативно-правовим актом чи правовим актом індивідуальної дії - він не породжує прямих юридичних наслідків для сторін та безпосередньо не впливає на їх права й обов`язки, тобто є фактично джерелом доказування при наявності цивільного спору, оскільки несе виключно інформативний характер і на відміну від рішень органу опіки та піклування має рекомендаційний характер.

Питання щодо встановлення опіки і піклування регулюються Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26.05.99 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 червня 1999 р. за N 387/3680 (далі - Правила опіки і піклування)

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_4 не надала суду письмових доказів в обгрунтування заявлених вимог.

Також, суд вважає, що заявник ОСОБА_2 не довела суду ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Надаючи оцінку кожному окремому доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

При таких обставинах заява ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання особи недієздатною, про встановлення опіки не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3,4,5,12,13,295 - 300 ЦПК України, ст.ст. 30, 39, 60 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання особи недієздатною, про встановлення опіки відмовити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 15.11.2024 року.

Суддя: Аліна С.С.

Присяжні: Богаченко Л.Г.

Вознаковський М.А.