ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/2911/23 Номер провадження 22-ц/814/2301/24Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

Суддів: Пікуля В.П., Дорош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Яременка Олега Євгеновича

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2024 рокуухвалене у складі головуючого судді Мороз Т.М., повний текст судового рішення складено 19.03.2024 року у справі за позовом ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У грудні 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 22.07.2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Ідея Банк» кредитний договір №E07.23966.008378345. 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та позивачем укладено договір факторингу №07072023, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №E07/23966/008378345 від 22.07.2021 року у сумі 82 335,23 грн., з них заборгованість за основним боргом у розмірі 46 937,72 грн., заборгованість за комісіями у розмірі 35389,51 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 8,00 грн. перейшло до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». При цьому, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий кредит у строки, передбачені договором.

Оскільки відповідач має перед ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» непогашену заборгованість, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №E07.23966.008378345 від 22.07.2021 року в розмірі 82 335,23 грн. та понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2024 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором №Е07.23966.008378345 від 22.07.2021 року в розмірі 82 335,23 (вісімдесят дві тисячі триста тридцять п`ять грн. 23 коп.) гривень, яка складається з: заборгованості за основним боргом у розмірі 46937,72 грн.; заборгованості за відсотками у розмірі 8,00 грн.; заборгованості за комісіями у розмірі 35 389,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати в розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не виконав взятих на себе кредитних зобов`язань, грошові кошти у встановлений кредитним договором строк не повернув, що підтверджено належними та допустимими доказами по справі, а тому заявлені позовні вимоги підлягали задоволенню.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Яременко О.Є.оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» залишити без задоволення.

В обґрунтування скарги зазначає, що позивачем не надано суду першої інстанції документів, які підтверджують відчуження коштів від АТ «Ідея Банк» саме відповідачу ОСОБА_1 .

Зазначає, що ордери розпорядження № 1 та № 2 від 22.07.2021 року не можуть бути доказами по справі, оскільки суперечать вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Положенню про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженої постановою Національного банку України № 75 від 04.07.2018 року.

Також зазначає, що ордери-розпорядження не містять обов`язкових реквізитів таких як посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення та даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції, то в силу того ж п.52 Положення є недійсними, а відповідно недопустимими доказами у справі.

Крім цього вказує на відсутність факту передачі кредитних коштів, а тому обов`язок повернення таких коштів у боржника відсутній.

30.05.2024 року до Полтавського апеляційного суду ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надало відзив на апеляційну скаргу у якому просить апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 - адвоката Яременка Олега Євгеновича, залишити без задоволення, а рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2024 рокузалишити без змін.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 22.07.2021 року між акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту та страхування № E07.23966.008378345, сума кредиту 49999 гривень, сума кредиту 24 місяці (а. с. 5-8).

Відповідно до п. 1.10 Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 46 640,86 гривень на рахунок НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та Позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3358,14 гривні згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього Договору. Спосіб оплати переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» в АТ «Ідея Банк» НОМЕР_2 на умовах договору про прийом платежів, укладеним отримувачем коштів з Банком.

Також додано паспорт споживчого кредиту №E07/23966/008378345 від 22.07.2021 року та Графік щомісячних платежів, які були підписані відповідачем (а. с. 9-12).

З копії ордеру-розпорядження № 1 вбачається що відповідно до договору № Е07.23966.008378345 від 22.07.2021 АТ «Ідея Банк» було перераховано з рахунку № НОМЕР_3 на рахунок № НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 46640,86 грн. Крім цього, було сплачено страховий платіж від ОСОБА_1 у розмірі 3358,14 грн., що підтверджується ордером розпорядження № 2 (а. с. 13).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №E07/23966/008378345 від 22.07.2021 року станом на 30.11.2023 року заборгованість ОСОБА_1 становить 82 335,23 грн., з них заборгованість за основним боргом 46937,72 грн., заборгованість за відсотками 8,00 грн., заборгованість за комісіями 35 389,51 грн. (а. с. 16).

07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №07072023 (а. с. 17-18, 20).

ОСОБА_1 відповідно до витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №07072023 від 07.07.2023 року, має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №E07/23966/008378345 в розмірі 82 335,23 грн., з них сума заборгованості за основною сумою боргу 46937,72 грн., заборгованість за відсотками 8,00 грн., заборгованість за комісіями 35 389,51 грн. (а. с. 19).

Задовольняючи позовні вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суд першої інстанції дійшов висновку про те, що на відповідача слід покласти обов`язок повернути отримані в кредит кошти та нараховані на них відсотки і штрафні санкції.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до частини 1 статті 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Положеннями статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно із ч. 2. ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

У статті 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст. 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно ст. 642 ЦК України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 07.07.2023, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Отже судом прешої інстанції правильно встановлено, і з цим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором № №E07/23966/008378345 від 22.07.2021 року у сумі 82 335,23 грн., з них заборгованість за основним боргом у розмірі 46 937,72 грн., заборгованість за комісіями у розмірі 35389,51 грн., заборгованість за відсотками у розмірі 8,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у відповідності до умов кредитного договору, п. 1.10 Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 46 640,86 гривень на рахунок НОМЕР_1 позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк», та Позичальник доручає Банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 3358,14 гривні згідно з умовами Договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п. 2 цього Договору. Спосіб оплати переказ коштів на рахунок ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна Страхування життя» в АТ «Ідея Банк» НОМЕР_2 на умовах договору про прийом платежів, укладеним отримувачем коштів з Банком.

Відповідно до п.1.6 договору строк дії Договору та дата повернення кредиту до 22.07.2023 року.

Пунктом 1.7 визначено, що на період прострочення платежу за договором діє процентна ставка 0,01, яка нараховується на прострочену суму кредиту.

Також пунктом 1.11 визначено, що клієнт має право протягом14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від такого договору без пояснення причин, у тому числі після отримання ним грошових коштів. Протягом семи календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від договору клієнт зобов`язаний повернути кредитодавцю грошові кошти у розмірі 49999,00 грн. одержані згідно з цим договором, та сплатити проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2019 року у справі № 526/405/13 наведено, що факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання кредитних договорів, або визнання їх недійсними тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами є нічим іншим як визнання вище наведених кредитних договорів такими що укладені з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених кредитними договорами.

На підтвердження суми заборгованості по вищевказаних договорах позивачем до позовної заяви долучено розрахунок заборгованості за договорами, виготовлений представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», який підтверджує факт, що після переуступлення прав вимоги за даним договорами, позивачем не здійснювалося додаткових нарахувань.

Відповідно до умов вищевказаного договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника.

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що ордери-розпорядження не можуть бути доказами у справі колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з абз, 11 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Подібне визначення первинних документів міститься також і в Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.1995 р. №88, у п. 2.1 якого вказано, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, і включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Згідно п.2 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»: первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Враховуючи, що кредит було видано на банківський рахунок позичальника, всі правовідносини між позичальником, кредитором та банком-еквайром регулюються Постановою НБУ №705 від 05.11.2014р. «Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів».

Згідно п.35 Положення «Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» первинні документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.

Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта є банківською таємницею.

Стороною відповідача в свою чергу не надано суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на банківський рахунок відповідачки, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний банківський рахунок їй не належить.

Згідно ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. При цьому, дані повідомлення не змінюють умов раніше укладених кредитних договорів, а носять лише інформаційний характер. Крім того у законодавстві України не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги.

Відповідно до умов договору факторингу, № 07072023 від 07 липня 2023 року первісний кредитор зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором, у спосіб, визначений ст.. 25 Закону України «Про споживче кредитування» та договором з боржником та про передачу персональних даних боржника, а також надати інформацію про Фактора та повідомити про обов`язок погашення заборгованості за первісним договором Фактору (п.5.3 Договору).

Оригінал Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 та оригінал Реєстру Боржників до Договору факторингу № 07072023 містять інформацію про велику кількість договорів укладених різними фізичними особами, яка є конфіденційною, отже копія Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 та Витяг з Реєстру Боржників Додатку № 1 до Договору факторингу № 07072023 від 07.07.2023 є належними доказами на підтвердження позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене твердження відповідача про невиконання зобов`язань фактором за вищевказаними договорами факторингу та ненабуття права вимоги до відповідача є не обґрунтованими та безпідставними.

Надані суду докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладання кредитного договору між відповідачем та первісними кредиторами, для підтвердження факту перерахування коштів на рахунок відповідача вказаний при укладенні договору, а також, для обґрунтування розміру заборгованості за договорами.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем не доведено факт перерахування (отримання) кредитних коштів, спростовуються інформацією, яка наявна в матеріалах судової справи та була досліджена судом.

Судом першої інстанції повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, його висновки відповідають обставинам справи, під час прийняття рішення судом не допущено порушень норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції являється законним та повністю обґрунтованим. Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів колегія суддів не вбачає.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2024 рокує законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яременко Олега Євгеновича залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 25 липня 2024 року.

Головуючий суддя О.О. Панченко

Судді В.П. Пікуль

А.І. Дорош