Справа № 302/1662/24
Провадження № 2/302/482/24
Номер рядка звіту 60
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2024 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

за участю секретаря судового засідання Куруц В. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Гренджа Вікторія Михайлівна до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачів ОСОБА_3 , яка за життя склала заповітне розпорядження, яким розпорядилася передати після її смерті житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,60 га, та земельний пай площею 0,72 га своєму сину ОСОБА_2 та доньці ОСОБА_1 в рівних частках, по кожному.

За інформацією Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин, у відділі № 3 державні акти на право власності на земельні ділянки, державні акти на право постійного користування земельними ділянками та договори оренди на земельні ділянки видані станом на 01.01.2013 за гр. ОСОБА_3 , по наявним облікам не значаться. Натомість, у відділі № 3 наявна інформація про наявність Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК 0109727, виданого на ім`я гр. ОСОБА_3 26.06.1997 за № 35 на підставі Розпорядження Міжгірської РДА № 293 від 11.06.1997 на території колишнього КСГП «Нове життя». Розмір земельної частки (пай) складає 0,85 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

За вищенаведеного до спадкового майна померлої ОСОБА_3 належить житловий будинок під АДРЕСА_2 (спадковий будинок), згідно Виписки з погосподарської книги за № 135 від 29.07.2024 та земельна частка (пай) в землі на території колишнього КСГП «Нове життя», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК 0109727, оригінал якого втрачено за життя ОСОБА_3 .

На час смерті ОСОБА_3 , остання була зареєстрована і проживала постійно в АДРЕСА_1 , разом із нею, на день її смерті, проживали та були зареєстровані лише позивачі.

Спадкоємців на обов`язкову частку до спадкового майна померлої ОСОБА_3 немає, батько позивачів ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших дітей у подружжя ОСОБА_5 не має.

Однак, не зважаючи на той факт що спадкове майно не є спірним, інших спадкоємців окрім позивачів не має, приватним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за майном померлої на належну їй частку у праві власності на спадковий житловий будинок, а також на належну їй частку у праві на земельну часту (пай) розміром 0,85 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі, на місцевості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок та відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0109727.

Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання визнати за позивачами як за спадкоємцями за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , право власності на частку спадкового житлового будинку та на частку в праві на земельну частку (пай) на території колишнього КСГП «Нове життя» розміром 0,85 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), за кожним.

Ухвалою суду від 14.11.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Представник позивачів подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірителів. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника селищної ради. Висловлено позицію за якою селищна рада не має заперечень щодо позову.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами відповідач позов визнав, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, отже в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Присліп Хустського району Закарпатської області померла мати позивачів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 та свідоцтв про народження позивачів (а.с. 10, 51, 52).

За життя померла ОСОБА_3 склала заповітне розпорядження, яким розпорядилася передати після її смерті житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,60 га, земельний пай площею 0,72 га, а також все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона за законом буде мати право, своєму сину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та доньці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рівних частках, по кожному (а.с. 11).

Як вбачається з Виписки з погосподарської книги № 2, виданої старостою Присліпського старостинського округу (№ 135 від 29.07.2024), житловий будинок в АДРЕСА_1 , має особовий рахунок НОМЕР_2 . Забудовником житлового будинку є ОСОБА_3 , 1944 р.н. Будинок побудований орієнтовно 1964 року, свідоцтво про право власності на житловий будинок сільською радою не видавалося (а.с. 14).

За змістом інформації Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин від 13.08.2024, у відділі № 3 державні акти на право власності на земельні ділянки, державні акти на право постійного користування земельними ділянками та договори оренди на земельні ділянки видані станом на 01.01.2013 за гр. ОСОБА_3 , по наявним облікам не значаться. Натомість, у відділі № 3 наявна інформація про наявність Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК 0109727 виданого на ім`я гр. ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_3 , 26.06.1997 за № 35 на підставі Розпорядження Міжгірської РДА № 293 від 11.06.1997 на території колишнього КСГП «Нове життя». Розмір земельної частки (пай) складає 0,85 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с. 16).

Таким чином, до спадкового майна померлої ОСОБА_3 належить житловий будинок під АДРЕСА_2 , згідно Виписки з погосподарської книги за № 135 від 29.07.2024 та земельна частка (пай) в землі на території колишнього КСГП «Нове життя», згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК 0109727, виданого 26.06.1997, оригінал якого, як зазначено в позовній заяві, втрачено за життя ОСОБА_3 .

Як вбачається з довідки № 677 від 10.12.2021 виданої Присліпським старостинським округом, на час смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та була зареєстрована і проживала постійно в АДРЕСА_1 , разом із нею, на день її смерті, проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - син померлої; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - дочка померлої (а.с. 15).

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважаються такими, що прийняли спадщину за заповітом до майна померлої матері ОСОБА_3 , шляхом постійного, спільного проживання із спадкодавцем на час його смерті, відповідно до вимог статей 1268, 1269, 1270 ЦК України. Окрім цього, 13.12.2021 позивачка ОСОБА_1 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу за № 116/2021, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (№ 67746458 від 13.12.2021) (а.с. 12).

Постановою від 07.10.2024 приватним нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 на належну їй частку у праві власності на спадковий житловий будинок, на належну їй частку у праві на земельну часту (пай) розміром 0,85 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї частки в натурі, на місцевості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок, відсутній оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0109727 виданий 26.06.1997 та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна, а також наявна у зазначеному вище заповіті суперечлива інформація стосовно волі заповідача (а.с. 13).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Матеріалами справи підтверджено, що мати позивачів набула право власності на спадковий будинок та право на земельну частку (пай), а відсутність правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно та право не позбавляє позивачів як спадкоємців права на спадщину.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачами права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , як за спадкоємцем за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно:

- на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- на частку в праві на земельну частку (пай) на території колишнього КСГП «Нове життя», розміром 0,85 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0109727, виданого на ім`я ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_4 , 26.06.1997 за № 35 на підставі Розпорядження Міжгірської РДА № 293 від 11.06.1997.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , як за спадкоємцем за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на спадкове майно:

- на частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- на частку в праві на земельну частку (пай) на території колишнього КСГП «Нове життя», розміром 0,85 умовних кадастрових гектари без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК № 0109727, виданого на ім`я ОСОБА_3 , мешканки АДРЕСА_4 , 26.06.1997 за № 35 на підставі Розпорядження Міжгірської РДА № 293 від 11.06.1997.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 29 листопада 2024 року.

Суддя Пухальський С. В.