Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/566/24
Провадження № 2/499/337/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 листопада 2024 року селище Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області в складі: головуючого судді Тимчука Р.М. за участю секретаря судового засідання Чумаченко А.М. розглянувши у порядку спрощеного провадження з викликом сторін в селищі Іванівка Березівського району Одеської області цивільну справу № 499/566/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з ОСОБА_2 , який між ними на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 22 березня 2013 року розірваний.

Від шлюбу у них є неповнолітні діти - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою.

На підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 22 березня 2013 року по справі №499/32/13 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня подання позову тобто з 11 січня 2013 року до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення повноліття ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка просила суд стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, керуючись тим, що відповідач на той час офіційно працевлаштований не був, а працював за наймом, мав мінливий не стабільний дохід.

На сьогоднішній день їй стало відомо, що відповідач працевлаштувався за трудовим договором на постійній основі, тобто його матеріальне становище змінилося на краще. Однак, у неї не має можливості надати письмові докази про найменування установи де він працює, займану посаду та заробіток, так як відомості про доходи особи є персональними відомостями і захищаються ЗУ «Про інформацію».

У зв`язку зі збільшенням прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також і збільшенням рівня інфляції, змінилися мінімальні життєві стандарти, призначені аліменти на утримання однієї дитини в розмірі 500 гривень не забезпечують утримання дитини.

Вважає, що для забезпечення потреб дітей доцільним є змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з відповідача, а саме з твердої грошової суми у розмірі 1000 гривень на 1/3 частку від усіх його доходів.

У судове засідання позивачка не з`явилась надала заяву про слухання справи у її відсутність. На позовних вимогах наполягала.

Відповідач у судове засідання не з`явився, проте надав до суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив справу розглянути у його відсутність.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Дослідивши письмові матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі з ОСОБА_2 , який між ними на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 22 березня 2013 року розірваний.

Від шлюбу у них є неповнолітні діти - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з позивачкою.

На підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 22 березня 2013 року по справі №499/32/13 стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1000 гривень щомісяця, починаючи з дня подання позову тобто з 11 січня 2013 року до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а потім в розмірі 500 гривень щомісяця до досягнення повноліття ОСОБА_6 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Задовольняючи позов, суд бере до уваги, що відповідач сплачує аліменти, котрий згідно вищенаведеної норми та з урахуванням Закону України «Про державний бюджет України на 2018 р» не є мінімальним, оскільки є значно меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років, а також не є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, має заборгованість за аліментами, що підтверджується розрахунком заборгованості.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не позбавляє платника чи одержувача аліментів права звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів, відповідно до положень статті 192 СК України, оскільки дана норма дає право особі звернутись до суду і в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що після визначення судом мінімальний розмір аліментів в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, значно збільшились витрати на її утримання і даний розмір аліментів не забезпечує звичайних потреб дитини та її гармонійний розвиток, є меншим мінімального розміру аліментів, котрий визначений законодавством, внаслідок збільшення витрат на дитину змінився також матеріальний стан позивача, що в контексті ч.1 ст. 192 СК України є підставою для збільшення розміру аліментів, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними і підлягають до задоволення. Крім того визнаються відповідачем.

Даний розмір аліментів жодним чином не є надмірним з точки зору звичайних і необхідних потреб неповнолітньої дитини, оскільки є наближеним до мінімального розміру, передбаченого ч.2 ст.182 СК України.

Визначення аліментів у меншому розмірі порушить як вимоги вищенаведеної норми закону, так і конституційні права, гарантії дитини та не забезпечить звичайних потреб та її достатній рівень життя, який їй гарантовано Законом України «Про охорону дитинства» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 р.

Згідно положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки при подачі позову до суду позивач звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 7, 10, 76, 141, 244-245, 280-282 ЦПК України, суд,- УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Іванівського районного суду Одеської області від 22 березня 2013 року на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1000 (однієї тисячі) гривень на 1/3 частку усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток державного бюджету України судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Іванівський районний суд Одеської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: не відомо Адреса: 67256. АДРЕСА_2

СуддяРуслан ТИМЧУК