КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ
_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/158/24
УХВАЛА

про відмову в постановленні додаткового рішення

02.12.2024 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Скриль Ю.А., за участю секретаря судового засідання Остапчук О.Є., розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі 947/23703/24,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 листопада 2024 року, ухваленому у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги задоволено.

26 листопада 2024 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення, в якій просить суд: ухвалити додаткове рішення у справі №947/23703/24 про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на користь ОСОБА_1 суму виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 1885 гривень 46 копійок (виконавче провадження від 16.11.2020 ВП №63618918), 669,00 гривнень суму мінімальних витрат, винагороду приватного виконавця в розмірі 1885 гривень 46 копійок (виконавче провадження від 16.11.2020 ВП №63618918), стягнути з рахунків ТОВ ФК «АЛАНД» суму у розмірі 7732 гривень 06 копійок, та виправити помилку в його імені по батькові на « ОСОБА_2 ».

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Суд, дослідивши матеріали справи, обґрунтування заяви позивача про винесення додаткового рішення, дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Додатковими судовими рішеннями є додаткові рішення, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази або вирішені не всі клопотання.

Частина 1 статті 270 ЦПК України встановлює вичерпний перелік випадків у яких може бути ухвалене додаткове рішення.

Статтею 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Головне значення додаткового рішення полягає в забезпеченні повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом у наслідок неналежного виконання вимог ч. 1 ст. 264 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати;7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (стаття 263 ЦПК України).

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення.

Додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Таким чином, суд розглядає справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та не може виходити за їх межі з власної ініціативи.

У постанові від 05 липня 2023 року у справі №911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду висловило позицію, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки.

Відповідно до роз`яснень п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, що воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Беручи до уваги те, що під час ухвалення рішення Київським районним судом м. Одеси від 25 листопада 2024 року, розглянуто всі позовні вимоги позивача, зазначені в позовній заяві, дана оцінка всім доводам та доказам, які надав позивач, в тому числі щодо питання відшкодування понесених позивачем витрат, на підставі чого ухвалено рішення про задоволення позовних вимог.

Ураховуючи, що ОСОБА_1 у заяві про винесення додаткового рішення не зазначено жодної із підстав, викладених у ст. 270 ЦПК України, який є вичерпним, для ухвалення додаткового рішення, а також ці підстави не встановлені судом, питання відшкодування судових витрат вирішено під час ухвалення рішення та винесення додаткового рішення призведе до зміни суті основного рішення, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки його вимоги не ґрунтуються на вимогах закону.

Питання щодо вимоги про виправлення помилки, вирішується на підставі ст. 269 ЦПК України.

Ураховуючи значене, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового рішення, оскільки судом при винесенні рішення вирішено питання щодо усіх позовних вимог позивача.

Вимога позивача про про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича на користь ОСОБА_1 суму виконавчого збору/основну винагороду приватного виконавця в розмірі 1885 гривень 46 копійок (виконавче провадження від 16.11.2020 ВП №63618918), 669,00 гривнень суму мінімальних витрат, винагороду приватного виконавця в розмірі 1885 гривень 46 копійок (виконавче провадження від 16.11.2020 ВП №63618918), у позовній заяві позивача по справі № 947/23703/24 не пред`являлась, тому відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення з цього питання.

Керуючись ст.270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 947/23703/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Ю. А. Скриль