ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 року місто Київ

Справа № 372/2555/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/17329/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Желепи О.В., суддів Мазурик О. Ф., Немировської О.В.

за участю секретаря судового засідання Терехової О.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 серпня 2024 року (у складі судді Кравченка М.В.)

у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», треті особи - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Літвиненко Олексій Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

09.05.2024 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 99824, стягнути з відповідача понесені нею судові витрати а саме: 7 500,00 грн - витрати на правничу допомогу; 968,96 грн - судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що виконавчий напис вчинено з порушенням закону, оскільки нотаріус не мав у своєму розпорядженні кредитного договору та виписки з рахунка боржника, які підтверджують безспірність заборгованості, як цього вимагає Перелік документів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999.

Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, яка дозволяла вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не були нотаріально-посвідчені було визнано незаконною та нечинною в судовому порядку в адміністративному судочинстві.

Оскільки кредитний договір за яким стягнуто борг нотаріально не посвідчувався, нотаріус не мала право вчиняти виконавчий напис.

Нотаріус не здійснив належну перевірку наданих документів і не встановив фактів існування безспірної заборгованості.

Позивач не погоджується із сумою заборгованості, яка була зазначена у виконавчому написі, що свідчить про її спірність.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Обухівського районного суду Київської області від 14 серпня 2024 року у позові відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 02 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає, що суд першої інстанції належним чином не встановив обставин, що мають значення для справи, а саме не встановив, які саме документи на підтвердження безспірності заборгованості було надано нотаріусу, та не врахував, що виконавчий напис вчинено з приводу стягнення заборгованості за договором, який нотаріально не посвідчувався.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Інші учасники справи правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки-повідомлення до електронного кабінету ЄСІТС, про що містяться звіти в матеріалах справи (а. с. 144-146).

Представник позивача - ОСОБА_1 15 листопада 2024 року подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених у ній, вирішити питання судових витрат.

З урахуванням приписів ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників провадження.

З огляду на те, що справу розглянуто за відсутності учасників, відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення постанови в цій справі є дата складання повного тексту постанови

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 03 квітня 2020 року між позивачкою та ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» укладено кредитний договір № 00-1153860.

15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною вчинено виконавчий напис, за яким вирішено стягнути з позивачки на користь відповідача заборгованість за згадуваним кредитним договором, яка виникла у період часу з 13 липня 2020 року по 05 липня 2021 року і становить загальний розмір 9 864,00 гривень.

05 жовтня 2021 року приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 67022087 по стягненню з позивачки заборгованості на підставі виконавчого напису виданого приватним нотаріусом Бучанського РНО Грисюк О.В.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вважав, що позивачка у порядку та строки, визначені процесуальним законом, не довела протиправність вчинених дій щодо видачі виконавчого напису нотаріусом. Так само, не було доведено наявність спору щодо нарахованої заборгованості. При цьому, суд зауважив, що позивачка не спростовувала, як наявність боргу перед відповідачем, так і виникнення зобов`язань щодо цього. Зазначив, що з копій, наданих позивачкою документів встановити протиправність дій відповідача в межах заявлених вимог не представляється можливим.

Колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Пред`являючи позов ОСОБА_2 в тому числі вказувала про порушення нотаріусом законодавства в частині вчинення виконавчого напису про стягнення боргу за кредитним договором, який не був нотаріально посвідченим та без перевірки факту безспірності заборгованості.

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина першої статті 16 ЦК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (відповідно до статті 18 ЦК України).

Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого

2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада

2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада2017 року.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) - «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) вказано, що:

«оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника». Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню».

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в суді першої (а. с. 79, 91) та апеляційної (а. с. 134, 144) інстанцій, будь-яких заперечень щодо тверджень позивача про те, що кредитний договір , за яким стягнуто борг нотаріально не посвідчувався не надав. Таким чином, відповідач, який є кредитором та стягувачем, не довів, що він надав нотаріусу всі необхідні документи для підтвердження наявності заборгованості.

У справі, що переглядається, суд не врахував, що договір кредиту 00-1153860 від 03 квітня 2020 року, на підставі якого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. 15 липня 2021 року вчинено оспорюваний виконавчий напис не посвідчений нотаріально , а отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

За таких обставин суд мав задовольнити позов у цій справі у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, що є достатньою та самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Аналогічні висновки зроблено в постанові Верховного Суду в справі № 274/2478/18 від 1 січня 2023 року.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки апеляційним судом встановлена невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 422,40 грн.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

За приписами ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг) (а. с. 129 зворот) адвокатом надано такі послуги за таку ціну:

1. надання усної консультації - 500 грн;

2. надання повторної усної консультації - 1 000 грн;

3. підготовка та написання позовної заяви - 6 000 грн;

4. підготовка та написання апеляційної скарги - 3 000 грн.

Колегія суддів враховує, що предметом спору є визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, виданого на заборгованість у розмірі 9 864 грн, а позивачем заявлено до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 10 500 грн, що є вище за розмір заборгованості, тобто розмір виставлених до відшкодування витрат є необґрунтованим та непропорційним до ціни позову, зважаючи на нескладність справи та обсяг наданих адвокатських послуг з урахуванням розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції без участі адвоката в судових засіданнях, який подавав клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника.

З урахуванням критеріїв необхідності та обґрунтованості судових витрат, які можуть бути покладені на іншу сторону, враховуючи ціну позову в даній справі, колегія суддів робить висновок, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанції в загальному розмірі 4 500 грн.

Керуючись статтями 137, 141, 259, 263, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , - задовольнити.

Заочне рішення Обухівського районного суду Київської області від 14 серпня 2024 року - скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші», треті особи - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Літвиненко Олексій Вікторович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 99824, вчинений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 15 липня 2021 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2 422,40 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Качай Гроші» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 500 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська