ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4162/24
провадження № 2/753/4430/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2024 року ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" звернулося до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 07 листопада 2019 року між АТ "Райффайзен Банк" та ОСОБА_1 шляхом підписання заяви про відкриття карткового рахунку та надання кредиту, було укладено кредитний договір № 010/2549/82/712149, у відповідності до якого банк надав ОСОБА_1 на картковий рахунок кредитні кошти у розмірі 35 000,00 грн, строком на 48 місяців. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, яка складає 57 422,69 грн, з яких: 50183,00 грн - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 5270,70 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 1968, 99 грн - заборгованість за відсотками. 20 грудня 2022 року між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" перейшло право вимоги за кредитним договором № 010/2549/82/712149. Наразі позивач просить суд стягнути на свою користь з відповідача вищезазначену заборгованість, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 1400,00 грн та суму сплаченого судового збору.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2024 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В. Фактично справу було передано судді 28 лютого 2024 року.

07 березня 2024 року до суду надійшла відповідь з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ГІОЦ/КМДА про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі двічі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації: АДРЕСА_1 , проте конверти поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками "за закінченням терміну зберігання".

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 07 листопада 2019 року між АТ "Райффайзен Банк" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 010/2549/82/712149, відповідно до якого, банк надав позичальнику кошти у розмірі 35000,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути зазначені кошти та сплатити проценти за користування ними.

Пунктом 1.5 договору передбачено, що строк кредиту становить 48 місяців.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що процентна ставка є фіксованою та становить 48 % річних.

Договором передбачено, що дата щомісячного платежу - до 20 числа, сума щомісячного платежу 4341,85 грн.

Договором передбачені умови погашення заборгованості та нарахованих процентів.

07 листопада 2019 року ОСОБА_1 також було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою кредитування "Кредитна картка", у якому зазначені всі істотні умови кредитування, зокрема щодо сум кредиту, строку кредитування, процентної ставки, відсотків річних, за користування кредитними коштами.

Підписавши паспорт споживчого кредиту позичальник погодився з тим, що він отримав та ознайомився з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту та надані виходячи із обраних ним умов кредитування.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження тих обставин, що на момент укладення кредитного договору відповідач звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодившись зі всіма умовами такого договору.

Банк, взяті на себе зобов`язання, виконав у повному обсязі, та перерахував відповідачу кредитні кошти у розмірі 35000,00 грн, що підтверджується випискою по особовому рахунку позичальника у період з 07 листопада 2019 року по 22 лютого 2023 року

20 грудня 2022 року між АТ "Райффайзен Банк" та ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" було укладено договір відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, відповідно до якого АТ "Райффайзен Банк" відступає ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" приймає права вимоги до боржників.

Відповідно до реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги № 114/2-57-F, до ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" перейшло право вимоги за договором кредиту № 010/2549/82/712149 на загальну суму 57 422,69 грн, з яких: 55453,70 грн. - сума заборгованість за кредитом, 1968,99 грн - сума заборгованість за процентами.

Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за кредитним договором перед АТ "Райффайзен Банк" чи сплата такої позивачу після укладання договору факторінгу.

Таким чином, у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" за кредитним договором № 010/2549/82/712149 від 07 листопада 2019 року.

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність кредитного договору між відповідачем та АТ "Райффайзен Банк", невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього оргових зобов`язань перед позивачем який набув прав вимоги за вищевказаним кредитним договором за договором відступлення прав вимоги.

Відповідно до статті 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Як вбачається з розрахунку, заборгованість відповідача за кредитним договором № 010/2549/82/712149 від 07 листопада 2019 року становить 57422,69 грн, з яких: 50 183,00 грн - заборгованість за дозволеним овердрафтом, 5270, 70 грн - заборгованість за недозволеним овердрафтом, 1968,99 грн - сума заборгованість за процентами .

У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 зобов`язань за договором, позивач направив на адресу позичальника досудову вимогу від 07 грудня 2023 року № 1-98217, про негайне погашення заборгованості по кредитному договору №010/2549/82/712149 від 07 листопада 2019 року в загальному розмірі 57422,69 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією досудової вимогою, описом вкладення та реєстром згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору.

Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит ним не погашений. Крім того, відповідач не скористався своїм правом та не надав суду заперечень щодо укладання кредитного договору, отримання кредитних коштів, а також доказів відсутності у нього заборгованості чи наявність її в меншому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 57 422, 69 грн.

Разом з тим позивач просить суд стягнути з відповідача витрати понесені ним на правничу допомогу у розмірі 1400 грн.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до умов договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги від 14 червня 2023 року, укладеному між ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" та адвокатом Титаренко В.В., адвокат за дорученням клієнта зобов`язуєься в порядку та у спосіб передбачений законом надавати клієнту правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором про надання правничої допомоги, відповідно до замовлень, які формуються у формі додатка 3, якщо інше не визначено додатковою угодою. Розділом 4 договору передбачена вартість правничої допомоги та порядок взаєморозрахунків.

Згідно замовлення № 338 до згаданого договору клієнт передав в роботу адвокату матеріали по справі за кредитним договором № 010/2549/82/712149, боржник - ОСОБА_1 .

Згідно акту виконаних робіт, адвокат передав, а клієнт прийняв наступні послуги: аналіз судової практики та законодавства - 400 грн, аналіз матеріалів отриманих від клієнта за кредитним договором № 010/2549/82/712149 - 400 грн, підготовка позовної заяви до суду з додатками до неї, відправлення пакету документів до суду - 600 грн. Загальна вартість робіт склала 1400 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 201 від 24 січня 2023 року, ТОВ "ФК "Сіті Фінанс" перерахувало на рахунок адвоката Титаренка В.В. кошти за правничу допомогу за замовленням №338 у розмірі 1400 грн.

Отже, адвокатом Титаренком В.В., надано суду докази щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 1400 грн.

За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правничу допомогу.

Отже, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, зважаючи предмет та підстави позову, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, з огляду на відсутність зі сторони відповідача будь-яких заяв з приводу заперечень щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 1400 грн є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" заборгованість за кредитним договором № 010/2549/82/712149 від 07 листопада 2019 року в розмірі 57 422, 69 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати понесені позивачем на правову допомогу у розмірі 1400 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс" - , місце знаходження: м. Київ, вул.Січових Стрільців, 37/41.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: К.В. Шаповалова