КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2-о/947/86/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

присяжних Якимів Р.Б.

Фартушняк Н.Б.

при секретарі Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Органа опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про продовження строку дії рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року по справі №520/1042/18 про визнання ОСОБА_2 недієздатним,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання від ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи: Органа опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про продовження строку дії рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року по справі №520/1042/18 про визнання ОСОБА_2 недієздатним, з посиланням на те, що стан останнього з дня ухвалення рішення суду є незмінним.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 01.12.2023 року вищевказану заяву залишено без руху.

06.12.2023 року заявником подано до суду заяву про усунення недоліків.

Дослідивши подані до суду документи, суддею встановлено, що заявником виконані вимоги ухвали суду від 01.12.2023 року, підстави для залишення позовної заяви без руху або відмови у відкритті провадження, визначених у ст. 185, 186 ЦПК України, відсутні.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07.12.2023 року на підставі вищевказаної заяви відкрито провадження по справі та призначено дату і час проведення судового засідання.

31.01.2024 року до суду надійшло клопотання від заявниці про призначення по справі судово-психіатричної експертизи, за наслідком розгляду якого ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 31.01.2024 року задоволено. Призначено по справі №947/37709/23 судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеської філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» та зупинено провадження по справі на час проведення експертизи.

17.09.2024 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли матеріали справи №947/37709/23, разом з висновком судово-психіатричного експерта №467 від 24.06.2024 року.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.09.2024 року поновлено провадження у справі та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі.

У судове засідання призначене на 28.11.2024 року з`явилась заявниця, яка заяву підтримала та просила суд задовольнити.

Представник органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 28.11.2024 року за наявною явкою сторін по справі, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши, вивчивши і проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі ст.30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними.

Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 296 ЦПК України, заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (актовий запис про реєстрацію шлюбу №1024, зроблений Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 07 листопада 2008 року).

У 2018 році заявниця ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду міста Одеси з заявою про визнання свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначення її опікуном чоловіка (справа № 520/1042/18).

Під час розгляду вказаної справи, у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради була проведена судово-психіатрична експертиза, за наслідком якої складено висновок судово-психіатричних експертів №236 від 06 червня 2018 року, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у дійсний час страждає на хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді «Судинної деменції з гострим початком» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики F01.0 за МКХ-10), внаслідок чого він не зданий усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не представляє небезпеки для свого життя і здоров`я, а також для життя та здоров`я оточуючих, тому протипоказань для його присутності (за психічним станом) в судовому засіданні немає. У зв`язку з наявністю у ОСОБА_2 хронічного стійкого психічного розладу у вигляді «Судинної деменції з гострим початком», він не може розуміти значення цивільного судочинства і свого процесуального положення, особисто дати пояснення по суті справи, та нездатний до дій спрямованих на реалізацію своїх процесуальних прав та обов`язків.

Київською районною адміністрацією Одеської міськради від 26 жовтня 2018 року було надано подання за №М-52 л/п «Про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », згідно з яким, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 , матеріально та житлом забезпечена, стан здоров`я не перешкоджає їй виконувати обов`язки опікуна, до кримінальної відповідальності не притягувалась, а тому Київська районна адміністрація Одеської міськради вважає доцільним призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

За наслідком розгляду вказаної справи, 15.11.2018 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким заяву ОСОБА_1 , задоволено. Визнано ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) - недієздатним. Встановлено над ОСОБА_2 опіку та призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У рішенні суду зазначено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначено у два роки з наступного дня після дня набрання рішенням суду законної сили.

Вказане рішення суду не оскаржувалось, а відтак набрало законної сили.

19.05.2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про продовження строку дії рішення Київського районного суду м.Одеси від 15.11.2018 року за №520/1042/18, яким ОСОБА_2 визнано недієздатним (справа № 947/15189/21).

В межах вказаної справи було отримано висновок судово-психіатричного експерта №509 від 15.09.2021 року, згідно з яким встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді «Судинної деменції з гострим початком», внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За наслідком чого, оскільки діагноз ОСОБА_2 не змінився, через свою хворобу останній не може розуміти своїх дій та керувати ними, що стверджується висновком судово-психіатричної експертизи №509 від 15.09.2021 року, Київським районним судом міста Одеси 13.12.2021 року ухвалено рішення, яким заяву ОСОБА_1 задоволено. Продовжено строк дії рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.11.2018 року (справа №520/1042/18) про визнання недієздатним ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на два роки з дня його ухвалення, а саме до 13.12.2023р.

Вказане рішення суду не оскаржувалось, а відтак набрало законної сили.

Відповідно до частини другої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законої сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/14 (провадження № 12-144гс18) зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключено ті обставини, які безпосередньо досліджувалисяі встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиційні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

При цьому на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, провадження № 14-20цс21).

Вище встановлені судом обставини та висновки є встановленими рішеннями Київського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2018 року по справі №520/1042/18 та від 13.12.2021 року по справі № 947/15189/21, які набрали законної сили, а відтак в силу преюдиції вищевказані обставини судом не ставляться під сумнів та додатковому доказуванню не підлягають.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 30.05.2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України», яке 30.08.2013 року набуло статусу остаточного, Європейським судом з прав людини констатовано, що у цій справі відсутність у заявниці можливості безпосередньо вимагати поновлення своєї цивільної дієздатності призвела до того, що це питання не розглядалося судами взагалі. Європейський суд з прав людини в своєму рішенні зазначив, що «відсутність судового розгляду цього питання, яке серйозно вплинуло на численні аспекти життя заявниці, не можна виправдати легітимними цілями, що лежать в основі обмеження доступу до суду осіб, визнаних недієздатними» (п. 40). За таких обставин Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що ситуація, в якій опинилася заявниця, призвела до відмови у правосудді щодо можливості забезпечення перегляду її цивільної дієздатності, тобто було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

15.12.2017 року набрала чинності нова редакція Цивільного процесуального кодексу. Відповідно до приписів законодавства у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності ЦПК передбачається періодичний судовий контроль за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності (принцип, визначений у рішеннях ЄСПЛ «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012)).

Так, за змістом ст. 300 ЦПК України, у рішенні суду про визнання особи недієздатною, слід визначити строк його дії, який не може перевищити двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 300 ЦПК України. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною до закінчення строку його дії в порядку, встановленому статтею 299 цього Кодексу.

Як, вбачається строк дії рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2018 року по справі №520/1042/18 про визнання ОСОБА_2 недієздатним, встановлений терміном в два роки, та продовжений рішенням Київського районного суду міста Одеси від 13.12.2021 року по справі № 947/15189/21 в два роки, закінчився 13.12.2023 року, що стало підставою для звернення 29.11.2023 року заявниці до суду з цим клопотанням про продовження строку дії рішення суду.

На виконання приписів статті 300 ЦПК України, за клопотанням заявниці, ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 31.01.2024 року призначено по справі №947/37709/23 судово-психіатричну експертизу відносно встановлення психічного стану ОСОБА_2 .

За наслідком вказаної експертизи, експертами Одеської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» 24.06.2024 року складено висновок судово-психіатричного експерта №467 від 24.06.2024 року, у відповідності до якого встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає на хронічний психічний розлад у вигляді: «Судинна деменція з гострим початком», (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F01.0 за МКХ-10), внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Психічний стан ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не змінився протягом трьох років без позитивної динаміки.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Приймаючи вищевикладене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , страждає на психічну хворобу, внаслідок чого позбавлений усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а стан останнього, який слугував підставою для визнання його недієздатним рішенням Київського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2018 року по справі №520/1042/18, встановлений терміном в два роки, який був продовжений рішенням Київського районного суду міста Одеси від 13.12.2021 року по справі № 947/15189/21, терміном в два роки, наразі не змінився, що підтверджується відповідним висновком судово-психіатричного експерта №467 від 24.06.2024 року, проведеної експертом Одеської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», у зв`язку з чим суд доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання заявника про продовження строку дії рішення про визнання особи недієздатною, та продовження строку дії рішення про визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , недієздатним.

На виконання вимоги частини 6 статті 300 ЦК України, суд визначає строк дії цього рішення у 2 роки та роз`яснює заявнику, що він має право подати клопотання про продовження строку дії цього рішення не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення визначеного судом строку.

Також, в матеріалах справи наявний лист т.в.о. начальника Одеської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 09.09.2024 року за вих. №1232, в якому зазначено про вирішення судом питання з відшкодування витрат пов`язаних із проведенням експертизи за рахунок держави. Експертною установою повідомлено, що вартість проведеної судової експертизи по справі №947/37709/23, за наслідком чого складено висновок судово-психіатричного експерта №467 від 24.06.2024 року, становить в сумі 6180 гривень 36 копійок.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Приймаючи викладені положення, витрати Одеської філії судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», пов`язані з проведенням призначеної на підставі ухвали суду від 31.01.2024 року по справі №947/37709/23 судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_2 , необхідно віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 11, 12, 76-81, 102-103, 105, 298-300, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Клопотання ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), за участі заінтересованої особи: Органа опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради (місцезнаходження: 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 9) про продовження строку дії рішення Київського районного суду міста Одеси від 15.11.2018 року по справі №520/1042/18 про визнання фізичної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним задовольнити.

Строк дії рішення Київського районного суду міста Одеси від 15 листопада 2018 року по справі №520/1042/18, яким ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) визнано недієздатним, встановлено над ним опіку та призначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 опікуном над недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 2 (два) роки, з дня набрання рішенням законної сили.

Компенсувати за рахунок держави з Державного бюджету України на користь Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (; розрахунковий рахунок UA1007077; банк отримувача: ДКС України у Подільському районі м. Києва; призначення платежу: «Оплата за судово-психіатричну експертизу ОСОБА_2 , експерт ОСОБА_3 »), витрати за проведення призначеної на підставі ухвали суду від 31.01.2024 року по справі №947/37709/23 судово-психіатричної експертизи відносно ОСОБА_2 (висновок судово-психіатричного експерта №467 від 24.06.2024 року) в сумі 6180 (шість тисяч сто вісімдесят) гривень 36 (тридцять шість) копійок.

Роз`яснити учасникам процесу положення ст. 300 ЦПК України, відповідно до якої, скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка визнана недієздатною, у разі видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування, такої особи, визнаної недієздатною, або її адвоката.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Л. В. Калініченко

Присяжні