Провадження №2/369/8718/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про передачу справи за підсудністю)

22.11.2024 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Козак І. А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про позбавлення батьківських прав.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано для розгляду судді Козак І. А.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про необхідність передачі позовної заяви за підсудністю з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК України не передбачає альтернативної підсудності для позову про позбавлення батьківських прав, тому територіальна юрисдикція позову про позбавлення батьківських прав визначена імперативно тільки за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Для випадків, коли невідоме зареєстроване місце проживання відповідача, то для цього закон встановлює певні правила (ч. 9, ч. 10 ст. 28, ст. 29 ЦПК). Інших випадків зміни територіальної підсудності, тобто інших підстав для недотримання та відступу від загального правила, встановленого статтею 27 ЦПК України - процесуальний закон не передбачає.

Таким чином, відсутні підстави для визначення підсудності позову про позбавлення батьківських прав Києво-Святошинському районному суду Київської області (за місцем фактичного знаходження позивача).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, адреса відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зазначена як: АДРЕСА_1 .

Крім того, відповідно до відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 920012 від 22 листопада 2024 року, відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , гуртожиток, що не відноситься до територіальної підсудності Києво-Святошинського районного суду Київської області, а є територією Голосіївського району м. Києва та перебуває під юрисдикцією Голосіївського районного суду міста Києва.

Зі змісту поданого позову не вбачаються обставини, що дозволяють позивачеві обрати підсудність справи, а також не міститься підстав для застосування правил виключної підсудності справи. Таким чином, в даному випадку, підсудність справи має визначатись згідно з ч. 1 ст. 27 ЦПК України за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, суд передає справу на розгляд іншому суду, про що постановляється ухвала.

Частиною 3 ст. 31 ЦПК України, передбачена передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим кодексом підсудністю, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Законом України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

За таких обставин, суд приходить до висновку надіслати справу за підсудністю до Голосіївського району м. Києва та перебуває під юрисдикцією Голосіївського районного суду міста Києва (адреса: 03127, місто Київ, вулиця Виставкова, 14А).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 32, 187 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, про позбавлення батьківських прав, - направити за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Голосіївського району м. Києва та перебуває під юрисдикцією Голосіївського районного суду міста Києва (адреса: 03127, місто Київ, вулиця Виставкова, 14А).

Передача справи на розгляд іншого суду за підсудністю здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. А. Козак