Справа №676/7499/24
Номер провадження 2/676/2967/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ (заочне)

23 грудня 2024 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вдовичинського А.В.,

секретаря судового засідання Музики М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кам`янець-Подільський справу за позовом Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

АТ «Універсал Банк» 04.1.2024 р. звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 15.10.2018 року відповідачка звернулась до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 15.10.2018 року. На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 20 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав або повернення спожитого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюється споживачем протягом 30 календарних днів а за споживчий кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність. Станом на 28.12.2022 року у відповідачки прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення 5.17. п.5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань, всі заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28.12.2021 р. направив повідомлення «пуш» про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте відповідачка на контакт не виходила та не вчинила жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.5.18, 5.19, кредит 26.01.2023 р. став у формі «на вимогу». На підставі вищезазначеного загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 перед АТ «Універсал Банк» за договором станом на 25.08.2024 року становить 13875,72 грн. в тому числі, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом, тілом кредиту 13875,72 грн., заборгованість за пенею 0,00 грн., заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0,00 грн. На даний час відповідачка продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «Універсал Банк». Позивач просить суд стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 13 875,72 грн.(за тілом кредиту) та судові витрати по справі в сумі 3 028,00,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві зазначив, що в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку та винесення по справі заочного рішення, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи неодноразово повідомлялась судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомила, відзив на позов суду не подала. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без її участі із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив представник позивача в своїй заяві до суду.

Ухвалою суду від 06.11.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду справу в порядку спрощеного позовного провадження.

Фіксування судового процесу не здійснюється у відповідності до ч.2ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

15 жовтня 2018 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

У пункті 6 анкети-заяви зазначено, що відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті їй в банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з договором; також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису.

Банк посилався на те, що виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредитні кошти. ОСОБА_1 вчасно не сплачувала кредит, тому станом на 28 грудня 2022 року у відповідача прострочення зі сплати щомісячного мінімального платежу сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу II Умов, відбулось Істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Станом на 25 травня 2024 року загальний розмір заборгованості склав 13875,72 грн.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за кредитом.

Обґрунтовуючи своє право вимоги АТ «Універсал Банк» зазначило, що відповідачу був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. На підтвердження цього, позивач надав підписану відповідачем анкету-заяву від 15.10.2019 року, розрахунок кредитної заборгованості за договором, а також посилався на витяг з Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифи, Паспорт споживчого кредиту «Картки monobank» як невід`ємні та погоджені відповідечем частини укладеного договору.

На підтвердження ознайомлення та погодження відповідачем умов кредитування, визначених у цих документах позивач вказував, що в пункті 6 анкети-заяви відповідач надав згоду вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналогів (у тому числі його електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті ним у банку. Відповідач засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, яка використовуватиметься для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з Договором.

Так, в анкеті-заяві, яка підписана відповідачем вказано, що їй відкрито поточний рахунок. Крім того, з аналізу вказаних документів вбачається, що відповідач ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту.

Однак, в підписаній відповідачем анкеті-заяві не зазначена сума кредиту, не зазначено істотні умови договору як то: відсоткова ставка за користування кредитом, строк повернення кредиту, відповідальність сторін, положення щодо порядку повернення кредиту, строку на який укладено договір. Тобто матеріали справи взагалі не містять доказів щодо самого розміру кредиту, відсутні дані як щодо розміру кредитного ліміту, так і щодо фактично отриманого кредиту відповідачем. Суд звертає увагу на те, що у наданих позивачем документах(Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифи Чорної картки монобанк, Паспорт споживчого кредиту Чорної картки монобанк) відсутні відмітки, що підпис позичальника накладений у вигляді електронного цифрового підпису, який перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 1статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з анкети-заяви, відповідачу згенеровано ключову пару з особистим електронним ключем та відповідним йому відкритим ключем, який мав використовуватись при підписанні документів шляхом накладення електронного цифрового підпису з метою погодження дій ОСОБА_1 згідно з Договором.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, АТ «Універсал Банк» в обґрунтування заявлених позовних вимог надало копії Паспорту споживчого кредиту Чорної картки монобанк, який є додатком до Умов обслуговування фізичних осіб, які взагалі не підписані, тобто на вказаному паспорті відсутній будь-який підпис відповідача (особистий, цифровий, електронний ).

Крім того У Паспорті споживчого кредиту «Чорної картки monobank» (п. 7) зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятись від інформації, наведеної у цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів. Ця інформація зберігає чинність до 01.01.2023. При цьому не зрозуміло яке відношення зазначений Паспорт споживчого кредиту має до відповідача оскільки кредитний договір між сторонами укладено 15.10.2018 р., зазначений Паспорт споживчого кредиту не містить будь-якого підпису відповідача (особистий, цифровий, електронний ).

Отже, за таких обставин, відсутні підстави вважати, що відповідач був ознайомлений саме з наданими до позовної заяви Умовами і правилами обслуговування, Паспортом споживчого кредиту.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ОСОБА_3 умови та правила надання банківських послуг надані позивачем документи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору.

Крім того, відсутні докази на підтвердження видачі відповідачу кредитної картки, строку її дії, відкриття рахунку, надання Банком та отримання ОСОБА_3 кредиту, його розміру.

Так, в позовній заяві, АТ «Універсал Банк» вказує, що відповідач отримав кредит в розмірі 20000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_2 хх хххх 7252.

Згідно зстаттею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Однак, позивачем не надано будь-яких доказів, що платіжна картка НОМЕР_2 хх хххх 7252, про яку вказано в позовній заяві належить ОСОБА_1 , не надано будь-яких доказів належності відповідачу будь-якої іншої картки, а також перерахування на належний відповідачу картковий рахунок кредитних коштів.

Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, не можна вважати належним доказом, оскільки не містить жодних ідентифікаційних ознак щодо картки ОСОБА_1 . Крім цього суд зауважує, що належними доказами, які підтверджують отримання кредитних коштів, їх погашення, наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (постанова Верховного Суду від 25.05.2021року у справі №554/4300/16-ц).

Разом з тим, пунктом 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018року №75, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як особові рахунки та виписки з них. Відповідно до пункту 62 Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц, від 17 грудня2020року у справі №278/2177/15-ц.

Однак, вказаний доказ - виписка про рух коштів також не був наданий позивачем АТ «Універсал Банк» до суду.

Позивачу при пред`явленні вказаного позову необхідно було довести обставини щодо укладення кредитного договору, перерахування коштів позичальнику, не виконання позичальником умов договорів. Однак, свої вимоги позивач не довів належними доказами, а перекладати цей обов`язок на відповідача у вигляді надання контрдоказів суперечить принципам процесуального права.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає за недоведеністю вимог позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, ст. ст. 3, 509, 526, 527, 530, 611, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

ухвалив:

в задоволенні позову відмовити.

На рішення учасниками судового розгляду може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 27.12.2024 р.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Вдовичинський А.В.