Провадження № 2/750/2005/24
У Х В А Л А

25 липня 2024 року м. Чернігів

Суддя Деснянського районного суду м. Чернігова Супрун О.П., перевіривши додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України при пред`явленні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

18.07.2024 позивачка через адвоката Зачепіло З.Я. звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений з ОСОБА_3 , громадянином Республіки Сербія, мотивуючи позов тим, що спільне життя у них не склалося і шлюбні відносини припинені.

За приписами статті 497 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У випадках, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом може бути визначено за угодою сторін.

Загальні правила підсудності судам України цивільних справ з іноземним елементом визначені у статті 75 Закону України «Про міжнародне приватне право», за приписами якої підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження по справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави такої підсудності відпали або змінились.

Згідно з пунктами 7, 12 частини першої статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом, зокрема: у разі, якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України; в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Приписами частин першої, другої статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу (частина перша статті 63 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

За таких обставин у разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною другою статті 28 ЦПК України визначено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до копії витягу з реєстру актів про шлюб міста Новий Бечей Республіки Сербія 18.06.2015 між сторонами укладено шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 30.

Із матеріалів позовної заяви убачається, що місце проживання позивачки зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідача - за адресою: АДРЕСА_2 .

У позовній заяві представниця позивачки зазначає, що у даному випадку мають застосовуватися положення статті 28 ЦПК України, оскільки позивачка є громадянкою України та має постійне місце проживання на території Деснянського району м. Чернігова, а відповідач не має місця проживання чи перебування в Україні.

Однак, матеріали позовної заяви не містять відомостей про наявність на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей, про стан здоров`я позивачки або інших поважних причин, які б давали правові підстави для застосування правил альтернативної підсудності, передбачених частиною другою статті 28 ЦПК України, та відкриття провадження саме Деснянським районним судом м. Чернігова.

За приписом частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 175, 185, 353 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Запропонувати позивачеві у триденний строк з дня отримання копії ухвали усунути вказані в ній недоліки.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог даної ухвали у вказаний строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

У разі подання уточненої позовної заяви чи додаткових документів на виконання ухвали судді, надати їх у кількості відповідно до вимог статті 177 ЦПК України.

Ухвала не підлягає оскарженню та набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Суддя