Справа № 500/6757/18
Провадження № 2/946/88/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.,

за участю секретаря судового засідання Калєвої С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ізмаїлі в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2018 року ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулися до суду з позовом, який остаточно уточнили 11.04.2023 року та 21.06.2024 року, до ОСОБА_3 , в якому просять суд провести реальний поділ земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :01:026:0483, площею 0,092 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за варіантом № 2 висновку експерта № 03/79-2022 від 10.02.2023 року; виділити у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0095 га з виходом на АДРЕСА_1 , зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 5 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року висновку експерта № 03/79-2022 за результатами судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи у цивільній справі № 500/6757/18 від 10.02.2023 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на цю земельну ділянку; виділити у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0346 га з виходом (виїздом) на АДРЕСА_1 , зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 5-1 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року висновку експерта № 03/79-2022 за результатами судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи у цивільній справі № 500/6757/18 від 10.02.2023 року, визнавши за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності на цю земельну ділянку. Крім того, просять суд припинити між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :01:026:0483, площею 0,092 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що вони, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на підставі договору про виділення частки в натурі (поділ) від 06.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. та зареєстрованого в реєстрі під № 4267, розпорядження Ізмаїльського міського голови №317р від 02.05.2018 року та довідки ФОП ОСОБА_4 , є власниками (по 1/2 частині кожний) житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідачка, ОСОБА_3 власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Як належний позивачам по справі житловий будинок, так і житловий будинок, що належить відповідачці, знаходяться на земельній ділянці із кадастровим номером :01:026:0483, площею 0,092 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :01:026:0483, площею 0,092 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 210878074 від 01 червня 2020 року. Позивачі зазначають, що належність земельної ділянки на праві спільної сумісної власності не дозволяє їм належним чином реалізовувати своє право розпорядження належним їм житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим, вважають за необхідне просити суд поділити між ними та відповідачкою земельну ділянку, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Також, вважають, що варіант № 2 поділу земельної ділянки, запропонований у висновку експерта № 03/79-2022 від 10.02.2023 року, є найменш обтяжливим та таким, що дозволить вирішити спір між сторонами по справі.

19.05.2023 року представниця відповідачки надала відзив на заяву про уточнення позовних вимог, в якому зазначила, що відповідачка не згодна з позовними вимогами, викладеними в уточненій позовній заяві. Свої заперечення проти позовних вимог обґрунтовують тим, що на підставі рішення виконкому Ізмаїльської міської Ради № 341 від 12 березня 2009 року, житлове приміщення в АДРЕСА_1 , було виключено зі складу житлового фонду і дозволена була реконструкція під магазин та позивачі здійснили реконструкцію житлового приміщення під магазин, а в експлуатацію не здали. Позивачі мають намір провести реальний поділ земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), в той час як житлового будинку там немає. Також зазначають, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 039984 земельна ділянка площею 0,0920 га належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Зазначає, що на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 22.04.2008 р. по справі № 2-2606/08 право власності на земельну ділянку зареєстровано лише за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , при цьому за ОСОБА_5 припинено право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , але частка ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на земельну ділянку не була оформлена. Окрім цього, представниця відповідачки, аналізуючи висновок експерта, зазначає, що експерт вийшов за межі ухвали суду про призначення земельно-технічної експертизи, так як зазначив, що надати варіант ідеального поділу земельної ділянки не є можливим, при цьому сам вирішив питання про варіанти поділу земельної ділянки за умови вирішення питання грошової компенсації вартості земельної ділянки та вартості, розташованих в її межах поліпшень. Щодо запропонованих варіантів поділу земельної ділянки, вважають, що жоден з трьох запропонованих експертом варіантів поділу не можуть бути прийняті судом, оскільки перший та третій варіант не розглядаються позивачами, а другий варіант неможливо застосувати, так як відповідачка не згодна на отримання грошової компенсації за належні їй споруди. У зв`язку з цим, просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2022 року призначено по цивільній справі судову земельно-технічну експертизу.

На виконання ухвали суду, судовим експертом Цуркан В.І. було проведено судову земельно-технічну, оціночно-земельну експертизу та надано висновок №03/79-2022 року від 10.02.2023 року, згідно якого надано три варіанти поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0920 га з кадастровим номером :01:026:0483 (а.с.187-216 т.1). 20.06.2024 року судовим експертом Цуркан В.І. надано суду висновок з виправленням описок.

27.05.2024 року позивачі надали суду заяву, яку в судовому засіданні підтримав їх представник адвокат Арнаут А.Г., в якій просили позовну заяву в частині позовних вимог про стягнення грошової компенсації у сумі 183 091,00 грн. залишити без розгляду (а.с.35 т.2).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.06.2024 року взадоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про стягнення грошової компенсації у сумі 183091,00 гривень відмовлено.

21.06.2024 року позивачі надали суду заяву, яку в судовому засіданні підтримав їх представник адвокат Арнаут А.Г., в якій просили прийняти відмову від позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошової компенсації у сумі 183 091,00 гривень.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2024 року прийнято відмову від позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошової компенсації у сумі 183 091,00 гривень, а провадження в цій частині позову закрито.

В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши представника позивачів, відповідачку та її представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до вимог ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання його у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Відповідно до вимог ст.86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Статтею 89 ЗК України встановлено, що земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності переважно перебувають земельні ділянки співвласників житлового будинку. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Згідно ст. 120 ЗК України до особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі договору про виділення частки в натурі (поділ) від 06.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. та зареєстрованого в реєстрі під №4267, розпорядження Ізмаїльського міського голови №317р від 02.05.2018 року та довідки ФОП ОСОБА_4 , належить на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині кожному) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 58-59 т. 1, а.с. 162 т.1, а.с. 163 т.1).

В свою чергу, ОСОБА_3 на підставі договору про виділення частки в натурі (поділ) від 06.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. та зареєстрованого в реєстрі під №4267 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 58-59 т.).

Згідно договору про виділення частки в натурі (поділ) від 06.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. та зареєстрованого в реєстрі під №4267, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , на час укладення зазначеного договору, належав, на праві спільної часткової власності, житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_3 11/27 частин житлового будинку з надвірними спорудами, а ОСОБА_2 та ОСОБА_1 16/27 частин житлового будинку з надвірними спорудами.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами по справі, належний позивачам по справі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та належний відповідачці, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , знаходяться на земельній ділянці із кадастровим номером :01:026:0483, площею 0,092 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 210878074 від 01.06.2020 року, земельна ділянка із кадастровим номером :01:026:0483, площею 0,092 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2008 по справі № 2-2606/18 про визнання права власності на земельну ділянку (а.с. 9 т. 1).

Отже, судом не приймаються до уваги посилання відповідачки на Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-ОД № 039984, оскільки право власності на земельну ділянку було зареєстровано на підставі саме вищевказаного рішення суду.

Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Аналіз частини 5 ст.89 ЗК України свідчить про те, що встановлена законом презумпція рівності часток у праві спільної сумісної власності не є абсолютною, а передбачає виключення, передбачені законом.

Звернувшись до суду із заявою про уточнення позовних вимог, позивачі просили суд поділити належну їм та відповідачці на праві спільної сумісної власності земельну ділянку виходячи з розміру часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 .

При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками або визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування та розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16.

Висновком експерта № 03/79-2022 за результатами судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи у цивільній справі № 500/6757/18 від 10.02.2023 року, судовим експертом ОСОБА_7 запропоновано три варіанти поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0920 га з кадастровим номером :01:026:0483.

При обранні варіанту поділу земельної ділянки, суд вважає, що поділ земельної ділянки слід здійснити саме згідно другого варіанту запропонованого експертом у висновку № 03/79-2022 від 10.02.2023 виходячи з наступного.

На думку суду, другий варіант поділу земельної ділянки, за яким просять поділити земельну ділянку позивачі по справі, є найменш обтяжливим серед запропонованих експертом варіантів поділу земельної ділянки для сторін по справі, оскільки інші варіанти поділу передбачають встановлення земельного сервітуту на користь відповідачки по справі. Про необхідність врахування такої характеристики як обтяжливість, при поділі земельної ділянки, висловився Верховний Суд у своїй постанові від 23.03.2023 року по справі № 686/1404/19.

Суд враховує те, що позивачі по справі просять суд здійснити поділ земельної ділянки саме за другим варіантом поділу, в той час як відповідачка не погодилась із жодним варіантом поділу земельної ділянки, із клопотанням про призначення додаткової чи повторної експертизи до суду не зверталася. Таку позицію Верховний Суд зазначив при розгляді справи № 500/3987/16-ц, у постанові від 28.03.2023 року.

Окрім цього, на думку суду, такий варіант поділу земельної ділянки забезпечить дійсне вирішення у дієвій спосіб спору, що виник та існує між сторонами та існування якого позбавляє їх можливості спільно використовувати єдиний об`єкт нерухомості без його поділу в натурі. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 року по справі №2114/2-3819/11.

Згідно висновку експерта№ 03/79-2022 за результатами судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи у цивільній справі № 500/6757/18 від 10.02.2023 року, проведеної судовим експертом Цурканом В.І., та з виправленням описок від 20.06.2024 року надано суду висновок за варіантом № 2 поділу земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0920 га з кадастровим номером :01:026:0483. Судовий експерт, зокрема, запропонував виділити у спільне володіння, користування та розпорядження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 частину земельної ділянки площею 0,0095 га з виходом на вулицю Мистецька, зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 5 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року та частину земельної ділянки площею 0,0346 га з виходом (виїздом) на АДРЕСА_1 , зовнішньої межі якої визначаються за наведеними у таблиці 5-1 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, всього 0,0441 га, що на 0,0104 га менше від ідеальної графічно зображено у додатку 2. Також запропоновано виділити у володіння, користування та розпорядження ОСОБА_3 частину земельної ділянки площею 0,0479 га з виходом (виїздом) на вулицю Мистецька, зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 6 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року, що на 0,0104 га більше від ідеальної графічно зображено у додатку 2. При цьому, зазначено, що встановлення варіанту № 2 поділу земельної ділянки передбачає виконання наступних умов: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 має бути сплачена грошова компенсація вартості належних їй будівель сараю літ. «К» та сараю літ. «Л», які розташовані в межах виділяємої їм частини земельної ділянки, у розмірі тринадцять тисяч чотириста вісімдесят грн.; ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 має бути сплачена грошова компенсація вартості належних їм 1/2 частки входу в підвал літ. «В» та підвалу літ. «в» у розмірі шістдесят п`ять тисяч триста сімдесят дві грн., які розташовані в межах виділяємої їй частини земельної ділянки; ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 має бути сплачена грошова компенсація вартості 0,0104 га земельної ділянки у розмірі сто тридцять одна тисяча сто дев`яносто дев`ять грн.; наявна внутрішньодворова система водопостачання та каналізації має бути переобладнана в межі виділених сторонам частин земельної ділянки.

Суд дійшов висновку про те, що приймаючи до уваги необхідність здійснення взаємних виплат сторін спору одна одній, а також ураховуючи те, що різниця між сумою, яка підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та сумою, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 складає 183 091,00 грн., та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.07.2024 року прийнято відмову від позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошової компенсації у сумі 183 091,00 гривень, а провадження в цій частині позову закрито, відсутні підстави щодо стягнення компенсації.

Згідно ст. 129 Конституції України, ст.ст. 12, 13, 77, 78, 79, 80, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.182, 316, 317, 321, 355, 356, 358, 361, 364, 392 ЦК України, ст. 86, 89, 120 ЗК України, ст.ст.12, 13, 76-81, 82, 83, 95, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , до ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , про визначення часток у спільній сумісній власності на земельну ділянку задовольнити частково.

Провести реальний поділ земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :01:026:0483, площею 0,092 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Виділити у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0095 га з виходом на АДРЕСА_1 , зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 5 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року висновку експерта № 03/79-2022 за результатами судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи у цивільній справі № 500/6757/18 від 10.02.2023, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділити у власність ОСОБА_2 та ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0346 га з виходом (виїздом) на вулицю Мистецька, зовнішні межі якої визначаються за наведеними у таблиці 5-1 координатами їх точок повороту відносно пунктів державної геодезичної мережі в системі координат 1963 року висновку експерта № 03/79-2022 за результатами судової земельно-технічної, оціночно-земельної експертизи у цивільній справі № 500/6757/18 від 10 лютого 2023 року.

Припинити між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) із кадастровим номером :01:026:0483, площею 0,092 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Т.П.Пащенко