Справа № 692/1095/24
Провадження № 2/692/433/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді - Чепурного О.П., при секретарі Бубир В.М., за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , представника третьої особи ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні с-щі Драбів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Драбівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки про позбавлення батьківських прав. Позов мотивував тим, що з відповідачкою ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з 26.09.2014 року. Від шлюбу мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. 27.12.2022 року рішення Драбівського районного суду Черкаської області шлюб між сторонами розірвано. Тривалий час, як до розірвання шлюбу так і після розірвання шлюбу сторони разом не проживають, відповідачка не спілкується з сином, ніяким чином не піклується про нього, не проявляє зацікавленості в його долі, не цікавиться його успіхами та станом здоров`я, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування. Позивач вважає, що дані факти можна розцінювати як ухилення відповідачки від виховання дитини, свідомого нехтуваннями своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідачки до своїх батьківських обов`язків.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, пояснив суду, що як було дитині 2,5 роки мати залишила дитину і довгий час не проживала з нею, він хотів розірвати шлюб, але не зміг це зробити бо не працював суд, потім вони знову почали проживати разом, під час карантину у з?язку з ОСОБА_6 мати залишила дитину та проживала окремо, на початку війни у 2022 році мати дитини виїхала за кордон, а як повернулася вони у грудні 2022 року розлучились. Весь цей час дитина знаходилась з батьком, мати не цікавиться її життям, не допомагає матеріально, не вітає з святами дитину. Останній раз мати дитину бачила рік тому, а спілкувалась по телефону в серпні цього року, після того як вона зателефонувала до батька, тобто позивача. Дитина має власний телефон, проте вони з матір`ю не спілкуються по телефону. Дитина потребує лікування, піклування, яке повноцінно може бути забезпечено батьком після позбавлення матері батьківських прав.

Представник позивача позов підтримав, пояснив суду, що на даний час практика судів свідчить, що встановити факт самостійного виховання дитини через суд не можливо, а тому довести цей факт для цілей відстрочки від мобілізації вкрай важко, якщо батька мобілізують, то дитина залишиться без нагляду.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в раніше поданій заяві просила провести розгляд справив без неї, позовні вимоги визнає.

Представник третьої особи вважає, що позов підлягає задоволенню, так як мати дитини не виконує своїх батьківських обов`язків, позбавлення матері батьківських прав буде в інтересах дитини, так як у батька буде більше можливостей вирішувати питання життя та лікування дитини без дозволів матері.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника третьої особи, суд дійшов до наступного.

З копії свідоцтва про народження вбачається, що позивач є батьком, а відповідачка ОСОБА_3 матір`ю неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . Рішенням Драбівського районного суду Черкаської області від 27.12.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано. Визнання відповідачкою позову суд не приймає, так як таким визнанням порушуються інтереси та права дитини на батьківське піклування, і тому воно не може бути для суду підставою для задоволення позову.

Щодо участі відповідачки у вихованні дитини ОСОБА_5 суд встановив наступні обставини. Як вбачається з листа інформації від 27.03.2023 №43 Драбівського ліцею Драбівської селищної рали та від 15.05.2024 №126 Драбівського навчально виховного комплексу «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» ім.С.В. Васильченка-Гімназія» Драбівської селищної ради, наданої класним керівником ОСОБА_7 . учня ОСОБА_5 у вихованні дитини бере участь батько ОСОБА_1 , він спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини, регулярно відвідує батьківські збори. Мати дитини ОСОБА_3 контакту з педагогами школи не підтримує, на телефонні дзвінки не відповідає, не цікавиться шкільним життям дитини, за період навчання сина ні разу не з`явилася на батьківські збори.

Відповідно до довідок від 27.03.2023 №86/05-02, від 12.06.2024 №160/05-02 виданих Службою у справах дітей Драбівської селищної ради Черкаської області ОСОБА_1 сам виховує, здійснює догляд та утримує малолітнього сина ОСОБА_5 , а мати дитини ОСОБА_3 з дитиною не проживає та не бере участі у її вихованні та утриманні.

Рішенням Драбівської селищної ради Черкаської області від 11.07.2024 року №119 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 З поясень позивача встановлено, що аліменти батько не стягує з матері, всі витрати здійснює самостійно.

Аналіз досліджених доказів, пояснень позивача, його представника та представника третьої особи, свідчить про те, що батько дитини належним чином виконує батьківські обов?язки, а мати не приділяє належної уваги дитини, не піклується про неї та не приймає участі у її вихованні. Проте, позбавлення батьківських прав, як свідчить судова практика, так і суть самого закону пов`язане з метою забезпечення найкращих інтересів дитини і коли даний захід спрямований на вплив на того з батьків який своєю поведінкою негативно впливає на долю дитини.

Ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд вважає, що позивач не навів достатньо вагомих підстав для позбавлення матері дитини її батьківських прав, які б свідчили про те, що такий захід мав би відповідати інтересам дитини, тобто усунув будь-який негативний вплив на дитину чи на покращення умов життя дитини чи на надання будь яких значимих переваг у житті дитини. Сам процес спілкування та виховання матері з дитиною може змінюватися з часом, і на даний час мінімальне спілкування матері з дитиною існує, а тому погіршувати становище шляхом позбавлення матері батьківських прав недоцільно.

На підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, ст.141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей Драбівської селищної ради, про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення через суд апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий