Справа № 288/1146/24
Провадження № 2/288/353/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

з участю секретаря судових засідань - Колодяжної Н.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Корнинської селищної ради Житомирського району, Житомирської області про виділення частки із житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач 1), Корнинської селищної ради Житомирського району, Житомирської області (далі відповідач 2) про виділення частки із житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності в якому вказує, що вона в порядку спадкування за законом після смерті сина є власником 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ,

Іншими співвласниками вищевказаного будинку зазначено ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , частка якого в будинку становила - 1/8, при цьому спадщину після його смерті ніхто не прийняв та ОСОБА_3 Відповідача 1 у справі, частка якої в будинку становить - 3/8.

Позивач зазначає, що незважаючи на те, що житловий будинок перебуває у спільній частковій власності, він фактично розділений на дві окремі блоковані частини з окремими входами до них. Земельна ділянка під будинком, також розділена та у власності Позивача перебуває частина земельної ділянки під належною їй часткою житлового будинку, яка межує з земельною ділянкою, що належить Відповідачу 1.

Фактичний розподіл житлового будинку на дві окремі квартири відображено і у технічному паспорті, а саме зазначено різну нумерацію розділених частин будинку, які спільного проходу не мають. Позивачу належить частина будинку з номерами 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5 та господарські будівлі, позначені літерами Б сарай, та Г сарай, які знаходяться у її фактичному користуванні та перебувають у межах належної їй земельної ділянки, а тому будинок лише формально перебуває у спільній частковій власності.

За даних обставин, Позивач має право на виділ належної їй частки в будинку, проте позбавлена можливості укласти угоду про його поділ, так як один з співвласників будинку помер і після його смерті право власності на його частку ні за ким не оформлено.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить поділити житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 в натурі, виділивши ОСОБА_2 , блоковану частину житлового будинку, а саме приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, загальною площею 53.7 м.кв., житловою 26.1 м.кв, припинивши право спільної часткової власності на даний житловий будинок.

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду надала клопотання, в якому просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає.

Представник відповідача Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просить справу проводити без участі їх представника, не заперечує у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 квітня 2023 року, спадкоємцем майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його мати ОСОБА_2 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з: - 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Нерухоме майно, 1/2 частина якого спадкується, складається з житлового будинку літ. «А», загальною площею 117.9 кв.м., житловою площею 51.6 кв.м. і господарських будівель та споруд: сарай літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», літня кухня літ. «Д», вбиральня літ. «Е». /а.с.6/

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 27 квітня 2023 року, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником на праві спільної часткової власності в розмірі 1/2 частки, житлового будинку загальною площею 117.9 кв.м., житловою площею 51.6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , до складових частин об`єкта нерухомого майна входять: - сарай, Б; - погріб, В; - сарай, Г; - літня кухня, Д; - вбиральня, Е. /а.с.7/

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 27 квітня 2023 року, спадкоємцем майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є його мати ОСОБА_2 , спадщина на яку видано свідоцтво складається з: - земельної ділянки площею 0.1100 га, кадастровий номер: :05:006:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). /а.с.8/

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 27 квітня 2023 року, ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом є власником земельної ділянки площею 0.1100 га, кадастровий номер: :05:006:0005, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). /а.с.9/

Як вбачається з технічного паспорту № НОМЕР_1 , виготовленого станом на 23 травня 1967 року на житловий будинок по АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , житловий будинок, позначений літерою «А» складається з: І 1-1, сіни; - 1-2, коридор; 1-3, житлова; 1-4, житлова; 1-5, кухня, всього по І кв. - 53.7 кв.м.; ІІ 2-1, сіни; 2-2, коридор; 2-3, кухня; 2-4, житлова; 2-5, житлова; 2-6, тамбур, всього по ІІ кв. 64.2 кв.м. /а.с.10-13/

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07 листопада 2017 року, земельна ділянка площею 0.1100 га, кадастровий номер :05:006:0005, за адресою: АДРЕСА_1 , межує з земельною ділянкою ОСОБА_3 /а.с.14-16/

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26 лютого 2024 року, право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано: - з 09 грудня 2005 року в розмірі 1/8 частки за ОСОБА_4 ; - з 06 березня 2006 року в розмірі 1/2 частки за ОСОБА_8 ; - з 28 серпня 2012 року в розмірі 3/8 частки за ОСОБА_3 . /а.с.17-18/

Як вбачається з запису акта про смерть № 26 від 23 квітня 2001 року, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав за адресою: АДРЕСА_1 . /а.с.31/

Згідно повідомлення Попільнянської державної нотаріальної контори в Житомирській області № 136/01-16 від 30 травня 2024 року, спадкова справа після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 не заводилась. Спадкова справа № 170/1989 року після смерті, 14 квітня 1988 року, ОСОБА_7 перебуває у державному обласному нотаріальному архіві за перебігом строків зберігання./а.с. 45/

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, виданої 09 травня 2024 року Попільнянською державною нотаріальною конторою в Житомирській області, у Спадковому реєстрі інформація відносно ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутня. /а.с. 46/

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 09 листопада 2011 року державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори Житомирської області, спадкоємцем ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Спадщина, на яку видане це свідоцтво, складається із: 3/8 ідеальних частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Спадкова справа № 750/2004. /а.с. 47/.

Як вбачається з повідомлення № 634/02-23 від 05 червня 2024 року Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області, на момент смерті ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , 22.04.2001 року, реєстри громади та архівні матеріали не містять інформації про вказаного громадянина та складу зареєстрованих осіб. /а.с. 49/.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить поділити житловий будинок, який належить їй на праві спільної часткової власності, виділивши їй частину квартири, яка перебуває у її користуванні, так як вказана частина є відокремленою та фактично розділена на блоковані частини, а можливість добровільного розподілу будинку між співвласниками відсутня, так як після смерті одного з них ніхто не оформив у порядку спадкування право власності на частку будинку.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно частини першої статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У відповідності до частини першої статті 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Положенням статті 364 ЦК України закріплено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною третьою статті 364 цього Кодексу визначено, що у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Разом з тим, статтею 367 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивач позбавлена можливості добровільно розділити майно з іншими співвласниками про поділ спільного майна та виділ у натурі частки із спільного майна, що призвело до не можливості вчинити укладення відповідного правочину в порядку передбаченому статтями 364, 367 ЦК України, а тому Позивач має право на звернення до суду за захистом свого права, шляхом виділу у натурі її частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України).

Відповідно до статті 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 152 ЖК України врегульовано, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

За змістом роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених в пункті 14 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», об`єкт нерухомого майна, який є спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі (виділу частки з нього), якщо можливо виділити сторонам ізольовані приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі приміщення або які можна переобладнати в такі.

У відповідності до пункту 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна (додаток 2).

Виходячи з положень статей 183, 367 ЦК України та роз`яснень, викладених в пунктах 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» зазначено, що виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири.

В пункті 8 Постанови № 7 визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у своїй постанові від 03 квітня 2013 року по справі № 6-12цс13, аналізуючи зміст норм статей 183, 358, 364 Цивільного кодексу України зробила висновок, що виділ часток (поділ) майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину майна із самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання такого майна в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Позивач має право на виділ в натурі їй частки із майна, співвласником якого вона являється, нею надано докази на підтвердження існування технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна в розмірі, що відповідає розміру її частки, так як будинок розділений, а частина Позивача є відокремленою і фактично перебуває у її користуванні.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки вищезазначеним виділом частки з майна будуть реалізовані відповідні права позивача, як співвласника.

Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні просив понесені судові витрати віднести на рахунок позивача, а тому суд при ухваленні рішення не здійснює їх розподіл.

Керуючись статтею 41 Конституції України; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»; статтею 152 ЖК України; статтями 15, 16, 183, 316, 317, 319, 328, 355, 356, 358, 361, 364, 367, 368, 372, 392 ЦК України, статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 89, 128, 141, 206, 211, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Корнинської селищної ради Житомирського району, Житомирської області про виділення частки із житлового будинку, який перебуває у спільній частковій власності задовольнити.

Поділити житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 в натурі, виділивши ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_2 ), блоковану частину житлового будинку, а саме приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, загальною площею 53.7 м.кв., житловою 26.1 м.кв та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на житловий будинок, який розташований в АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник