Справа №712/ 884/24
Провадження № 2/712/1231/24
19 липня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
Головуючого судді Токової С.Є. ,
за участю секретаря судового засідання Білик О.Ю.
представника позивача Молчанович Н.О.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування міста Черкаси, що діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
Позивач Орган опіки та піклування міста Черкаси в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог зазначають, що громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_2 . Батьки дитини в шлюбі не перебували. Відомості про батька в свідоцтво про народження малолітньої внесені відповідно до ст. 126 СК України (Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою).
З наявних документів убачається, що громадянин ОСОБА_4 дитини з пологового будинку не забирав, та протягом року не виявляв щодо неї батьківської турботи.
13.09.2022 громадянин ОСОБА_4 написав заяву про те, що погоджується на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки та просить справу розглядати у його відсутність. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А. А.
Мати дитини громадянка ОСОБА_3 перебувала на обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як дитина, що схильна до правопорушень, вживання алкогольних та наркотичних речовинами. Під час спільного проживання з громадянином ОСОБА_4 , зарекомендувала себе з негативної сторони, продовжувала вживати спиртні напої, влаштовувала сварки та бійки.
З серпня 2022 року громадянка ОСОБА_3 передала малолітню доньку ОСОБА_2 , тимчасово, на проживання бабі ОСОБА_6 . З того часу, постійно шантажує громадянку ОСОБА_6 та вимагає в неї коштів для задоволення власних потреб.
За інформацією громадянки ОСОБА_6 , наразі мати ОСОБА_3 немає постійного місця проживання, не працює, не має засобів для існування, продовжує вживати алкогольні напої. В листопаді 2023 року, під час телефонної розмови, громадянка ОСОБА_3 погодилася написати згоду на позбавлення її батьківських прав, натомість вимагала гроші.
14.12.2023 до служби надійшла заява громадянки ОСОБА_3 про те, що вона погоджується на позбавлення її батьківських прав та просить справу розглядати у її відсутність. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А.
Зібраними документами підтверджено, що протягом тривалого часу батьки усунулись від виконання покладених на них обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню малолітньої, що виражається в їх бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавили дитину права на належне батьківське виховання та утримання. Службою не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання громадянами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 обов`язків по вихованню, лікуванню та утриманню дитини. Позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відповідає найвищим інтересам малолітньої дитини, яка не має страждати через те, що батьки не піклуються про неї, не дбають про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання них обов`язків на третіх осіб.
З огляду на викладене, Орган опіки та піклування м. Черкаси просять позбавити батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з відповідачів аліменти в розмірі всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з моменту надходження позовної заяви до суду та до повноліття дитини.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 травня 2024 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з`явилися, належним чином повідомлялися судом про дату, час та місце розгляду справи. У встановлений судом строк не надіслали відзив на позов. У матеріалах справи містяться нотаріально посвідчені заяви відповідачів про те, що не заперечують проти розгляду справи у їх відсутність.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
У відповідності з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).
Судом встановлено, що громадянин ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками малолітньої ОСОБА_2 . Батьки дитини в шлюбі не перебували. Відомості про батька в свідоцтво про народження малолітньої внесені відповідно до ст. 126 СК України (Визначення походження дитини від батька за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою).
13.09.2022 громадянин ОСОБА_4 написав заяву про те, що погоджується на позбавлення його батьківських прав стосовно малолітньої доньки та просить справу розглядати у його відсутність. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А. А.
Мати дитини громадянка ОСОБА_3 перебувала на обліку в службі у справах дітей Черкаської міської ради, як дитина, що схильна до правопорушень, вживання алкогольних та наркотичних речовинами. Під час спільного проживання з громадянином ОСОБА_4 , зарекомендувала себе з негативної сторони, продовжувала вживати спиртні напої, влаштовувала сварки та бійки.
З серпня 2022 року громадянка ОСОБА_3 передала малолітню доньку ОСОБА_2 , тимчасово, на проживання бабі ОСОБА_6 . З того часу, постійно шантажує громадянку ОСОБА_6 та вимагає в неї коштів для задоволення власних потреб.
За інформацією громадянки ОСОБА_6 , наразі мати ОСОБА_3 немає постійного місця проживання, не працює, не має засобів для існування, продовжує вживати алкогольні напої. В листопаді 2023 року, під час телефонної розмови, громадянка ОСОБА_3 погодилася написати згоду на позбавлення її батьківських прав, натомість вимагала гроші.
14.12.2023 до служби надійшла заява громадянки ОСОБА_3 про те, що вона погоджується на позбавлення її батьківських прав та просить справу розглядати у її відсутність. Дана заява посвідчена приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Михайловською А.А.
18 січня 2024 року з урахуванням рішення комісії з питань захисту прав дитини ВК Черкаської міської ради від 03.01.2024, органом опіки та піклування м. Черкаси складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини (далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»).
При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»).
Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідачів батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у їх право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Можливість такого втручання передбачена національним законом. Зокрема, відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідачів здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітньої дитини, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання.
Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших незалежних від неї причин.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).
Згідно ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Враховуючи, що у судовому засіданні було доведено, що гр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 протягом тривалого часу самоусунулися від виконання покладених на них обов`язків по вихованню, утриманню та лікуванню дитини, що виражається в їх бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавили доньку права на належне батьківське виховання та утримання, не дбають про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов`язків на державу, тому суд вважає, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, а також враховуючи нотаріально посвідчені заяви відповідачів про те, що вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , їх відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, яке не змінилося і після пред`явлення даного позову, суд вважає, що позов в частині позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення за встановлених обставин, виходячи з найкращих інтересів дитини, оскільки таким інтересам відповідає її зростання у стабільному та безпечному середовищі.
Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів аліментів в розмірі по 1/4 частини всіх видів заробітку( доходу) з кожного відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з 22 січня 2024 року та до повноліття дитини.
Так, відповідно до ч. 2, 3 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З огляду на зазначене, так як відповідачі ухиляються від утримання дитини, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України починаючи з 22 січня 2024 року та до повноліття дитини.
Крім того, оскільки при подачі позову Орган опіки та піклування м. Черкаси були звільнені від оплати судового збору, з відповідачів необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 3028 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 81, 141, 263-266 ЦПК України, ст. ст. 150, 155, 164, 165, 166, 181-182 СК України, суд, -
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьківських прав щодо малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з 22 січня 2024 року та до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на її утримання, на особовий рахунок дитини у відділенні державного Ощадного банку України, починаючи з 22 січня 2024 року та до повноліття дитини.
Малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати органу опіки та піклування м. Черкаси для подальшого влаштування.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 до Спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1514,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 до Спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1514,00 грн.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий : С.Є. Токова