Провадження №2/523/6934/24
У Х В А Л А

"27" листопада 2024 р.

Суворовський районний суд м.Одеси в складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

за участю секретаря Дзюби Г.І,

розглянувши матеріали заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно боржника,

ВСТАНОВИВ:

22.11.2024 р. до канцелярії суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені(неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, визначених рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 20.05.2015р. на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходу відповідача, яка станом на 08..2024р. з урахуванням обмеження 100% заборгованості та за мінусом штрафів, накладених державним виконавцем, в розмірі 177754,25 грн., посилаючись наявність затримки зі сплати аліментів.

В тексті позовної заяви є заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти та майно боржника ОСОБА_2 на суму 177754,25 грн, посилаючись на несумлінність виконання відповідачем обов`язку по сплаті аліментів та необхідність уникнення можливості відповідача від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог..

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В силу вимог ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно дост.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Як зазначив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). При цьому суд повинен перевірити аргументованість заяви про забезпечення позову та застосовувати такі заходи в тих випадках, коли є реальна небезпека, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, в тому числі, якщо внаслідок цього заявнику може бути завдано шкоди.

Отже, перевіривши доводи позивача та враховуючи предмет позову, а саме стягнення пені(неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову в межах заявленої суми до стягнення, що буде достатнім, оскільки дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому суд звертає увагу на те, що види забезпечення позову відповідають способу забезпечення позову, накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 на суму 177754,25 грн до вирішення даної справи по суті та набрання законної сили судовим рішенням по справі, має на меті виключення можливості відчуження чи передачі майна іншим особам на час розгляду справи.

У відповідності до ч.1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

З огляду на матеріали позовної заяви та докази, надані на підтвердження позову, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Враховуючи предмет спору, що виник між сторонами, розмір заявлених вимог, згідно з вимогами п.1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України, з метою забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову та накласти арешт на майно боржника ОСОБА_2 на суму 177754,25 грн: квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 7693765.

Суд також вважає можливим звільнити позивача від сплати судового збору, враховуючи категорію справи.

Керуючись ст. ст.149-153, 260,261,353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені(неустойки) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Накласти арешт на майно та кошти боржника ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на суму вимог у розмірі 177754 гривень 25 копійок.

Виконання ухвали доручити Суворовському відділу ДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.К.Кисельов.