КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 372/753/22 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5186/2024Головуючий у суді першої інстанції - Висоцька Г.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Невідома Т.О., Соколова В.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2022 року у цивільній справі за позовом Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року Центральноукраїнський державний педагогічний університет ім. В. Винниченка (далі - ЦУДПУ ім. В. Винниченка) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача суму основного боргу за освітні послуги у розмірі 16 138,60 грн, індекс інфляції у розмірі - 2 243,26 грн, 3% річних у розмірі 908,63 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що між сторонами 01.09.2019 укладено договір № 8/19 про підготовку здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії. Відповідач взяв на себе зобов`язання вносити плату посеместрово, до початку кожного семестру за надання освітньої послуги. Відповідно до договору, термін освітньої послуги повинен був становити чотири навчальні роки.

20.01.2021 відповідач відрахований зі складу аспірантів університету на підставі наказу ректора за власним бажанням. Станом на 20.01.2021 борг по оплаті за навчання становить 16 138,60 грн. Крім того, позивачем направлено відповідачу претензію на вказану суму, яку відповідач отримав особисто. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплачує заборгованість, позивач звертається до суду за захистом порушеного права (а.с. 1-4).

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 29.07.2022 позов Центральноукраїнського державного педагогічного університету ім. В. Винниченка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Центральноукраїнського державного педагогічного університету ім. В. Винниченка суму основного боргу 16 138,60 грн., індекс інфляції, який складає 2 243,26 грн., 3% річних від простроченої суми основного боргу 908,63 грн. на р/р № UA 1002319 код 02125415, МФО 820172 в Держказначейській службі України, м. Київ для заборгованості за освітні послуги. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с.61-64).

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 29.07.2022 виправлено описку, допущену в резолютивній частині рішення Обухівського районного суду Київської області від 29.07.2022 у цивільній справі за позовом Центральноукраїнського державного педагогічного університету ім. В. Винниченка до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Абзац третій резолютивної частини рішення слід читати: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Центральноукраїнського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн. 00 коп. на р/р № UA 0002319 код 02125415, МФО 820172 в Держказначейській службі України, м. Київ - відшкодування витрат» (а.с. 67).

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що з умов, визначених договором, норм чинного законодавства, якими регулюються правовідносини у сфері освіти, та документів, наданих позивачем у якості доказів, вбачається, що заборгованість з оплати за фактично отриману освітню послугу у замовника відсутня, і що позивач подав позов з наміром стягнути з відповідача упущену (втрачену) вигоду. При цьому, ні позовна заява, ні надані на розгляд суду документи, не містять підрахунку нанесених позивачу збитків, тобто, позивачем не доведено спричинення відповідачем збитків у вигляді упущеної вигоди (а.с. 73-78).

Відзиву від учасника справи не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи..

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між Центральноукраїнським державним педагогічним університетом ім. В. Винниченка Міністерства освіти і науки України та ОСОБА_1 укладено договір № 8/19 від 01.09.2019 про підготовку здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії (а.с. 5-7).

Відповідно до Розділу І «Предмет договору», позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснювати підготовку здобувача вищої освіти ступеня доктора філософії, за спеціальністю 011 освітні, педагогічні науки, заочної форми навчання.

Згідно п.3.2. Договору, загальна вартість освітньої послуги становила 48 940,00 грн, за перший рік навчання - 17 440,00 грн відповідно.

Відповідач взяв на себе зобов`язання вносити плату посеместрово, до початку кожного семестру, за надання освітньої послуги на розрахунковий рахунок Університету (п.3.3. Договору).

Предметом договору визначено, що термін надання освітньої послуги становить чотири навчальні роки.

20.01.2021 відповідач був відрахований із складу аспірантів університету, на підставі наказу ректора Університету № 3-а за невиконання навчального плану (борг по сплаті навчання станом на 04.01.2021 - 16 138,60 грн) (а.с.8).

Також, матеріали справи містять навчальний план на 2019 рік, та на 2020 рік, з розкладом занять аспірантів 1 курсу, заочної форми навчання (а.с. 41-54).

Пунктом 6.1. Договору вказано про те, що договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом всього строку надання освітньої послуги.

Згідно Розділу 2.2 «Обов`язки замовника», відповідач зобов`язаний був своєчасно вносити плану за отриману освітню послугу в розмірах та у строки встановлені договором. За невиконання або неналежне виконання зобов`язань, за цим договором, сторони несуть відповідальність згідно з чинного законодавства (п.4.1 Договору).

Пунктом 4.3 Розділу 4 «Відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань» визначено, що сторони погоджуються з тим, що у разі невиконання замовником умов договору виконавець має право в односторонньому порядку достроково припинити виконання своїх зобов`язань щодо надання освітньої послуги замовнику та розірвати договір.

Центральноукраїнським державним педагогічним університетом 29.01.2021 ОСОБА_1 надіслано претензію на суму 16 138,60 грн., яку він отримав особисто.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 629 ЦК України зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 903 ЦК України у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не передбачено договором чи законом.

З огляду на те, що укладеним договором визначено обов`язок відповідача своєчасно сплачувати виконавцю вартість надання освітньої послуги розмірі та у строки, що встановлені договором, тому за відсутності доказів на підтвердження її оплати за другий та третій семестри, а також за відсутності доказів на підтвердження оскарження зазначеного договору або його окремих умов, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову.

При цьому, посилання апелянта на те, що ним було взято академічну відпустку є недоведеним.

Згідно частин 2, 6 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» здобувач вищої освіти має право на перерву у навчанні у зв`язку з обставинами, які унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми (за станом здоров`я, призовом на строкову військову службу у разі втрати права на відстрочку від неї, сімейними обставинами тощо). Таким особам надається академічна відпустка в установленому порядку. Порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, а також порядок надання їм академічної відпустки визначаються положенням, затвердженим центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Поновлення та переведення здобувачів вищої освіти здійснюється з урахуванням вимог до вступників на відповідні освітні програми.

Листом МОН від 23.04.2018 № 1/9-257 закладам вищої освіти було рекомендовано до набуття чинності новим актом тимчасово керуватися нормами «Положення про академічні відпустки та повторне навчання у вищих закладах освіти», затвердженого спільним наказом МОН і МОЗ від 06.06.1996 № 191/153, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.06.1996 за № 325/1350 (далі - Положення від 06.06.1996 № 191/153), в частині, що не суперечить Законам України «Про вищу освіту» та «Про освіту».

Таким чином, до набуття чинності новим актом, здобувачі освіти, які мають будь-які обставини, що унеможливлюють виконання освітньої (наукової) програми мають право на перерву у навчанні (академічну відпустку).

Положенням від 06.06.1996 № 191/153 визначено термін академічна відпустка, яка характеризується тим, що це перерва у навчанні, право на яку студент отримує у випадку зниження працездатності внаслідок порушень функцій організму, які зумовлені гострими захворюваннями, що потребують тривалого відновлювального лікування; загостреннями хронічних захворювань або частими захворюваннями (понад один місяць за семестр); анатомічними дефектами, які не дають змоги провести відновлювальне лікування під час навчання.

Також, Положенням від 06.06.1996 № 191/153 встановлено, що академічна відпустка надається студентам ректором (директором) вищого закладу освіти на підставі висновку лікарсько-консультативної комісії (ЛКК) студентської поліклініки, а там, де вона відсутня, - головного лікаря лікувально-профілактичної установи (ЛПУ), яка провадить медичне обслуговування студентів.

Тобто, академічну відпустку, згідно положення, яке діяло до 01.06.2024, можливо було отримати лише за медичними показаннями на підставі висновку ЛКК студентської поліклініки.

Оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 було надано до навчального закладу документи/заяву, на підставі яких він потребує академічної відпустки, і така заява була б затверджена наказом ректора навчального закладу, тому відсутні підстави для визнання поважною причиною невиконання укладеного договору в частині оплати наданих освітніх послуг.

Також, є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення грошових коштів за договором про надання освітніх послуг є не що інше як стягнення упущеної (втраченої) вигоди, оскільки обов`язок виконання грошового зобов`язання передбачено главою 48 ЦК України (ст. 526 ЦК України), він має зазвичай договірний характер, як у даній справі.

В той час як, упущена вигода є рахунковою величиною втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Інакше кажучи, збитки прямо не пов`язані з умовами договору, а лише є наслідком їх неналежного виконання стороною.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду з їх оцінкою, а тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував обставини справи, дав об`єктивну оцінку зібраним і дослідженим в судовому засіданні доказам та обґрунтовано дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 29 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач

Судді