Справа № 577/5530/24
Провадження № 2/577/1524/24

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 листопада 2024 року м. Конотоп
Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді Буток Т. А.
при секретарі Кузнєцовій О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Конотоп цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Представник позивача по довіреності Кудіна А.В. в судове засідання не з`явилася, просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін в порядку заочного розгляду справи на підставі зібраних у справі доказів, згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 282 ЦПК України.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 13 червня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 підписано договір № 329794424, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 9100 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених в цьому договорі. Кредит надається на 30 днів. На вказаний період нарахування процентів здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65% - 620,5% відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом. У випадку користування кредитом понад строк 30 днів застосовується базова процентна ставка в розмірі 620,5% відсотків від суми кредиту за кожний день користування (а.с.5).
У ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Вказаний вище договір був укладений в електронній формі та від імені сторін були підписаний електронним підписом з одноразовим ідентифікатором.
У позовній заяві позивач - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» посилався на те, що відповідно до Реєстру боржників № 154 від 05.10.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 329794424.
Однак матеріали справи не містять відповідного Реєстру боржників.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства, заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва.
Однак, матеріали справи не містять будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідно до договору факторингу № 28/1118-01 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» свої права вимоги саме за кредитним договором № 329794424 від 13 червня 2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .
Жодних інших належних та допустимих доказів того, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» дійсно відступило ТОВ «Таліон Плюс» свої права вимоги за кредитним договором № 329794424 від 13 червня 2021 року, яке у подальшому відступило право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» відповідно до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року, стороною позивача суду не надано.
При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1ст. 80 ЦПК України).
За таких обставин, суд вважає, що оскільки докази передання прав вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» - відсутні, то ТОВ «Таліон Плюс» не мав права передавати право вимоги позивачу, відповідно, вимоги позивача до відповідача необґрунтовані й безпідставні.
При цьому, відповідно до ч. 6ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У подальшому, 20 жовтня 2022 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» як фактором та ТОВ «Таліон Плюс» як клієнтом було укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» зобов`язався відступити ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Таліон Плюс» за плату, на умовах, визначених цим Договором.
Однак, матеріали справи не містять будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідно до договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги саме за кредитним договором № 329794424 від 13 червня 2021 року.
Оцінюючи наданий позивачем Витяг з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року (а.с. 15), суд зазначає, що оцінює його критично та до уваги не бере, оскільки він неналежно оформлений, не містить підписів уповноважених осіб ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а також печатки ТОВ «Таліон Плюс», у зв`язку з чим судом не може вважатися допустимим та достовірним доказом. Більш того, суд вважає, що Витяг з реєстру прав вимоги № 1 до договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 року не є належним, достовірним та достатнім доказом того, що до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» дійсно перейшло право вимоги за кредитним договором № 329794424 від 13 червня 2021 року, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та достатніх доказів того, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило свої права вимоги за договором кредитної лінії № 329794424 від 13 червня 2021 року ТОВ «Таліон Плюс».
Відповідно до ч. 2ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
У ч. 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Подання заявником доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках.
При цьому, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, про що зазначено у частині 7 статті 81 ЦПК України.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судом відмовлено, то судові витрати ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.
Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 530, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 13, 263 - 265, 268, 272, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 329794424 в розмірі 327046 грн. 42 коп., відмовити.
Копію заочного рішення не пізніше трьох днів з дня проголошення направити відповідачу рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий 21 липня 2000 року, РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя Буток Т. А.