КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/4835/24
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 жовтня 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області, ухвалене у складі судді Чирки С.С. у м. Бориспіль 02 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернувся до суду з позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року в розмірі 59935,20 грн., з яких прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту 3060 грн., прострочена заборгованість за кредитом 20400 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 36475,20 грн., покласти на відповідача судові витрати.

Позов мотивовано тим, що 06 жовтня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» і ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (https:/navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1283-2658.

Відповідно до умов кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту 20400 грн., строк кредитування 300 днів, базовий період - 14 днів, тобто проміжки часу впродовж строку дії договору, в останні дні яких у позичальника настає обов`язок сплати відсотків за користування кредитом; комісія за видачу кредиту - 15,00 % від суми кредиту, знижена відсоткова ставка - 1,20 % в день, стандартна відсоткова ставка - 1,50 % в день.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача.

В подальшому відповідач порушила умови кредитного договору і не повернула в повному обсязі кредит, а також не виконала в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед позивачем внаслідок чого, станом на 06 лютого 2024 року виникла заборгованість в сумі 59935,20 грн. Кредитодавець відповідно до умов договору направив позичальнику вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, однак дана вимога була проігнорована позичальником.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2024 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року в розмірі 56875,20 грн. та витрати на оплату судового збору в розмірі 2298,53 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2024 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі, покласти на відповідача судові витрати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції, відмовляючи в частині вимог, зазначив, що комісія за видачу кредиту не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та є нікчемною, проте ТОВ «Укр Кредит Фінанс» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до виданої йому ліцензії.

Судом першої інстанції не враховано, що відповідно до п. 4.3 кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та одноразової комісії за видачу кредиту, яка становить 15 % від суми виданного кредиту. Відповідно до п. 4.11 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) складає 105 345,48 грн. та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту (якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії та видачу кредиту) та проценти за користування кредитом. У п. 4.5 кредитного договору зазначено, що сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії та видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є додатком 3 до цього договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів. Також обов`язок сплати одноразової комісії за видачу кредиту визначено у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все» (далі - Правила), затверджених наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 64-П від 18 вересня 2023 року, які відповідно до п. 11.13 кредитного договору є невід`ємною його частиною.

Посилався на зміст ст. 6, 627, 626, 628, 638, 526, 610 ЦК України, наголошував, що відповідач взяв на себе зобов`язання та не виконав їх належним чином. Комісія за видачу кредиту, визначена у договорі, жодним чином не суперечить вимогам законодавства. Відповідач був ознайомлений з усіма умовами договору та погодився з ними.

Посилався на зміст ст. 1048, 1054, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», зауважував, що Закон про споживче кредитування безумовно та однозначно передбачає право позивача як кредитодавця на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором.

Крім того, постановою НБУ від 11 лютого 2021 року № 16 затверджено Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які передбачають правомірність встановлення позивачем (як кредитодавцем) супровідних послуг за кредитом, в тому числі і комісії за надання кредиту. Додатком № 3 до Правил затверджено типову форму Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. В даній Таблиці в розділі «Платежі за супровідні послуги» та підрозділі «Кредитодавця» (графа 8) передбачена комісія за надання кредиту.

Також комісія за надання кредиту була відображена і в тексті кредитного договору, підписаного відповідачем, що свідчить про її обізнаність щодо включення комісії за надання кредиту до загальних витрат за кредитним договором.

Крім того, відповідно до п. 9 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий фінансовий кредит), затвердженого постановою правління НБУ № 113 від 03 листопада 2021 року, договір про надання фінансових послуг повинен містити, в тому числі, назви грошових зобов`язань із роз`ясненням їх економічної сутності, включаючи комісії за надання та користування кредитом.

Звертав увагу, що Верховний Суд в постанові від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15-ц зазначає, що умова договору про надання споживчого кредиту, укладеного після 16 жовтня 2011 року, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів» (будь-які збори, відсотки, комісії, платежі), є нікчемною на підставі ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», норма якої діяла з 16 жовтня 2011 року до внесення змін на підставі Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року.

Відтак, починаючи з 10 червня 2017 року, коли набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», а рівно й зміни до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначена ст. 11 прийняла той вигляд, який має і до цього моменту (цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування»).

Відповідно, через зазначені факти та обставини нормативне врегулювання спірних правовідносин між сторонами має відбуватись на основі норм Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, спеціальним законодавством України прямо визначено можливість позивача як небанківської фінансової установи як включати до тексту кредитних договорів із споживачем умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої комісії від відповідача, в тому числі в судовому порядку, і такі доводи узгоджуються з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України (в редакції станом на час надходження апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06 жовтня 2023 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем ОСОБА_1 укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1283-2658 продукту «На все» (а. с. 18 - 31).

Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи веб-сайту ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (https:// creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс» (кредитодавця), в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.

З метою підписання договору, а також підтвердження ознайомлення з правилами та іншими документами, відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор А1507.

Відповідно до п. 2.1 договору про відкриття кредитної лінії № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювану кредитну лінію на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.

Пунктами 4.6 - 4.10 кредитного договору № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року сторонами погоджено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою). Комісія за видачу кредиту становить 15.00% від суми виданого кредиту (якщо в цьому пункті договору значення розміру комісії за видачу кредиту вказано 0% (нуль відсотків), вказане означає, що комісія за видачу кредиту є відсутньою). Укладання цього договору не передбачає укладання договорів щодо супровідних послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту. У зв`язку із відсутністю супровідних послуг, тарифи та комісії за супровідними послугами кредитодавця чи третіх осіб відсутні. Строк кредитування, тобто строк, на який надається кредит позичальнику: 300 (триста) календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 31 липня 2024 року. Строк дії договору є рівним строку кредитування. У будь-якому випадку договір діє до 24 (двадцять четвертої) години (включно) доби, наступної після дати повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Продовження строку кредитування в односторонньому порядку кредитодавцем або позичальником не допускається. Продовження строку кредитування є можливим виключно за взаємною згодою сторін в процесі реструктуризації кредитних зобов`язань позичальника. Реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає двадцять сім тисяч сто тридцять п`ять цілих, нуль сотих процентів.

На а. с. 32- 46 знаходиться екземпляр Правил відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджений наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 64-П від 18 вересня 2023 року.

На а. с. 47- 51 знаходиться копія паспорту споживчого кредиту, підписаного одноразовим ідентифікатором А1507, наданим відповідачу.

Додатками № 3, 4 до договору про відкриття кредитної лінії № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором № 1283-2658 (а. с. 52 - 57).

Відповідно до копії листа АТ КБ «ПриватБанк» від 09 лютого 2024 року, АТ КБ «ПриватБанк» повідомило ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02 грудня 2019 року по нижченаведеним платежам, зокрема по платежу № в сумі 20400 грн., тип операції «видача кредиту», номер картки НОМЕР_1 (а. с. 61 - 71).

Аналогічні реквізити платежу містить і довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 (а. с. 58).

На а. с. 59 - 60 знаходиться складена ТОВ «Укр Кредит Фінанс» довідка про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 06 лютого 2024 року, згідно якої розмір загальної заборгованості 59935,20 грн., яка складається з основного боргу 20400 грн., залишку відсотків 36475,20 грн. та залишку комісії 3060 грн.

02 березня 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» направляло на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень договору № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року протягом 30 календарних днів з дати отримання цієї вимоги, сплативши заборгованість в розмірі 59935,20 грн. (а. с. 72 - 73).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За положеннями ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (стаття 634 ЦК).

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Апеляційний суд враховує, що обставини укладення електронного кредитного договору № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року, погодження його умов та отримання кредитних коштів у встановленому договором розмірі 20400 грн. відповідачем ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції не заперечувались і рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову нею не оскаржене.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач ОСОБА_1 неналежним чином виконувала грошові зобов`язання, тому у неї виник борг по поверненню кредиту за договором про відкриття кредитної лінії №1283-2658 від 06 жовтня 2023 року у розмірі 56875,20 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом - 20400 грн. та нарахованих процентів 36475,20 грн.

Апеляційний суд звертає увагу, що позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс», хоча і просив скасувати судове рішення в цілому, проте заперечень проти висновків суду першої інстанції в частині задоволення позову його апеляційна скарга не містить.

Відмовляючи в позові в частині стягненні комісії за видачу кредиту в розмірі 3060 грн., суд першої інстанції виходив із того, що вказана комісія не є послугою у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та є нікчемною, що узгоджується зі змістом правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18).

Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Таким спеціальним законом є Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності станом на час укладення договору від 06 жовтня 2023 року між сторонами, і який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) наголосила, що «Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

31.11. Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

31.12. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

31.13. Згідно із пунктом 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

31.14. 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

31.15. Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

31.16. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

31.17. Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

31.18. Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

31.19. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

31.20. Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

31.21. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

31.22. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

31.23. Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості».

Відповідно до ч. 4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, застосував до спірних правовідносин нерелевантну практику та безпідставно врахував правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18), оскільки кредитний договір у зазначеній справі був укладений до набрання чинності Закону України «Про споживче кредитування», і при вирішенні зазначених справ Верховний Суд посилався на чинні на момент укладення спірних договорів норми права, в результаті чого суд першої інстанції дійшов передчасного та помилкового висновку про відмову у задоволенні вимоги позову про стягнення простроченої заборгованості по комісії за надання кредиту.

Апеляційний суд враховує, що відповідно до п. 4.3 кредитного договору плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом та одноразової комісії за видачу кредиту, яка становить 15 % від суми виданого кредиту. Відповідно до п. 4.11 договору орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення цього договору (за весь строк кредитування) складає 105 345,48 грн. та включає в себе суму кредиту, комісію за видачу кредиту (якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії та видачу кредиту) та проценти за користування кредитом. У п. 4.5 кредитного договору зазначено, що сплату процентів за користування кредитом та комісії за видачу кредиту (якщо п. 4.7 цього договору передбачає сплату комісії та видачу кредиту) позичальник зобов`язаний здійснювати у визначені графіком платежів за договором за зниженою ставкою (який є додатком 3 до цього договору) дати, які є останніми днями відповідних базових періодів.

Апеляційний суд звертає увагу, що обов`язок сплати одноразової комісії за видачу кредиту визначено також у Правилах відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все» (далі - Правила), затверджених наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 64-П від 18 вересня 2023 року, які відповідно до п. 11.13 кредитного договору є невід`ємною його частиною.

Так, у п.п. 14 п. 2 Правил зазначено, що комісія за видачу кредиту - грошові кошти, які позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю в якості однієї (першої) з двох складових оплати за надання та користування кредитом. Комісія за видачу кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умовами договору передбачено сплату комісії за видачу кредиту.

Відповідно до п.п. 24 п. 2 Правил, «комісія за видачу кредиту визнається простроченою у разі несплати позичальником нарахованої комісії за видачу кредиту не пізніше останнього дня базового періоду, в який графік платежів до договору передбачає сплату комісії за видачу кредиту».

Згідно п. 6.3 Правил, за видачу кредиту позичальнику нараховується, а позичальник повинен сплатити одноразову комісію за видачу кредиту, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту (якщо умови договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту). Комісія за видачу кредиту позичальнику є іншою складовою плати за користування позичальником наданою йому сумою грошових коштів, належних кредитодавцю. Комісія за видачу кредиту нараховується, а позичальник повинен сплатити комісію за видачу кредиту, яка нараховується одноразово при видачі кредиту в дату за видачі кредиту (якщо умови договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту).

Згідно п. 6.4 Правил, комісія за видачу кредиту не є платою за додаткові послуги кредитодавця або окремою платою за таку дію кредитодавця як переказ (видача) коштів позичальнику. Використання комісії як однієї з двох складових плати за користування позичальником наданою йому сумою грошових коштів є інструментом, який дозволяє кредитодавцю надавати кредити з меншим розміром процентної ставки за користування кредитом, ніж був би передбачений за відсутності комісії за видачу кредиту. Встановлення та застосування комісії за видачу кредиту в кінцевому підсумку зменшує витрати позичальника за користування кредитом при тривалих строках користування кредитними коштами.

Відповідно до Паспорту споживчого кредиту інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит, затвердженого наказом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 51-П від 28 липня 2023 року, який разом з кредитним договором складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, зазначено, що комісія за видачу кредиту становить 15 % від суми кредиту. Крім того, у паспорті споживчого кредиту зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних умов кредитування.

Таким чином, умови кредитного договору, якими передбачено сплату комісії за видачу кредиту, відповідають вимогам чинного Закону України «Про споживче кредитування», Правилам розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженим постановою правління Національного банку України від 08 червня 2017 року № 49, Правилам відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) продукту «На все» (далі - Правила), затверджених наказом директора ТОВ «Укр Кредит Фінанс» № 64-П від 18 вересня 2023 року.

Підписанням договору № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року та Паспорту споживчого кредиту без будь-яких застережень відповідач підтвердила, що вона обізнана та погодилася з усіма умовами договору.

Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вказані умови відповідачем ОСОБА_1 не оскаржувались, є чинними і підлягають виконанню.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду.

З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягненні комісії за видачу кредиту в розмірі 3060 грн. ухвалене неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції в цій частині, а також в частині стягнення судового збору, який було стягнуто пропорційно до задоволення позовних вимог, з прийняттям нової постанови про задоволення позову ТОВ «Укр Кредит Фінанс», стягнувши з ОСОБА_1 на його користь комісії за видачу кредиту в розмірі 3060 грн. та судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, в повному обсязі в розмірі 2422,40 грн.

В частині задоволення позову рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та не підлягає зміні чи скасуванню з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює перерозподіл судових витрат та стягує з відповідача на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2024 року скасувати в частині відмови в позові та в частині стягнення судового збору та прийняти в цій частині нову постанову.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, місцезнаходження: м.Київ, бульвар Лесі Українки, 26,офіс 407) 3060 грн. заборгованості по сплаті комісії за видачу кредиту за кредитним договором № 1283-2658 від 06 жовтня 2023 року та судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

В іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 02 липня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3633,60 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.