Справа № 307/4963/24
Провадження № 2-к/307/1/24
У Х В А Л А

25 листопада 2024 року м. Тячів

Суддя Тячівського районного суду Закарпатської області Бобрушко В.І., ознайомившись з матеріалами клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Головко Аліна Ігорівна, про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Головко Аліна Ігорівна, звернулася до Тячівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про визнання на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Згідно поданого клопотання представник заявника просить суд визнати на території України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, а саме: рішення районного суду м. Плзень у справі №28Ц 343/2017-25 від 1 листопада 2017 року, яким розірвано шлюб, укладений 1 червня 1991 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у м. Тересва Тячівського району Закарпатської області Україна, яке набрало законної сили 29 листопада 2017 року.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Главою 2 розділу ІХ ЦПК України врегульований порядок визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до ст.82 Закону України «Про міжнародне приватне право», визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

В Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (згідно ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно ч.1 ст.472 ЦПК України, клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку,встановленому статтями 464-466цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Вимоги до клопотання про надання дозволу на визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визначені статтею 466 ЦПК України.

Статтею 464 ЦПК України передбачено, що питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Так, ч.1 ст.466 ЦПК України передбачено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити: 1) ім`я (найменування) особи, яка подає клопотання, зазначення її місця проживання (перебування) або місцезнаходження, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 2) ім`я (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; 3) мотиви подання клопотання.

Однак, подане клопотання не відповідає вимогам ст.466 ЦПК України, зокрема: клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, не містить ім`я (найменування) боржника зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні; мотиви подання клопотання, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити, чи подано клопотання до Тячівського районного суду з дотриманням вимог ст.464 ЦПК України.

Оскільки Цивільним процесуальним кодексом України передбачений певний порядок розгляду клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, який передбачений ст.473 ЦПК України, суд позбавлений без зазначення вказаних відомостей про боржника у подальшому розглядати таке клопотання у відповідності до вимог діючого законодавства (суд позбавлений можливості належним чином повідомити боржника та отримати від останнього заперечення, доводи, міркування щодо такого клопотання).

Відповідно до ч.4 ст.466 ЦПК України суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, або клопотання подане особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала.

З урахуванням вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Головко Аліна Ігорівна, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, слід залишити без розгляду і повернути його разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала, ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.260, 261, 464, 466, 471-473, 353, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Головко Аліна Ігорівна, про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, - залишити без розгляду і повернути його разом з документами, що додані до нього, особі, яка його подала,ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тячівського районного суду

Закарпатської області В.І.Бобрушко