Справа № 740/1372/24
Провадження № 2/740/673/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,

установив:

У лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 3000,00 грн щомісячно до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є студентом 3 курсу денної форми навчання в Ніжинському фаховому коледжі НУБіП України за спеціальністю «агроінженерія», термін навчання з 01.09.2021 по 27.06.2026. Відповідач є його батьком, проживає окремо, в добровільному порядку не надає кошти на його утримання, хоча має таку можливість та зобов`язаний надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на час його навчання.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15 березня 2024 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 18 квітня 2024 року 12-00 год., яке в подальшому неодноразово відкладалося, востаннє на 22 липня 2024 року 15-30 год.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що однією з обов`язкових умов для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є наявність у нього можливості надавати таку допомогу. За твердженням відповідача, він не має такої фінансової можливості, оскільки як фізична особа підприємець не зареєстрований, підприємницьку діяльність не здійснює, інших доходів, крім мінімальної заробітної плати не має, також не має у власності нерухомого майна та транспортних засобів, на підтвердження чого додав до позовної заяви документи. У свою чергу позивач навчається в коледжі за рахунок видатків державного та місцевих бюджетів, відповідач надає матеріальну допомогу синові по мірі можливостей під час зустрічей.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

У матеріалах міститься заява відповідача, в якій він просив розглянути справу без його участі, заперечив проти позову, підтримав вимоги, викладені у відзиві.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, кожного окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а. с. 3).

Згідно з довідкою відокремленого структурного підрозділу «Ніжинський фаховий коледж Національного університету біоресурсів і природокористування України» Національного університету біоресурсів і природокористування України від 22 лютого 2024 року № 29, ОСОБА_1 навчається на ІІІ курсі Ніжинського фахового коледжу НУБіП України за денною формою навчання за спеціальністю «Агроінженерія» за державним замовленням за ОПС «Фаховий молодший бакалавр», термін навчання з 01.09.2021 по 27.06.2025 (а. с. 4).

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23 березня 2018 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімум для дитини відповідного віку (а. с. 32).

Відповідно до довідки про доходи, виданої ФОП « ОСОБА_4 », ОСОБА_2 займає посаду менеджера (управитель) зі збуту, його загальна сума доходу за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 складає 83 097,07 грн. При цьому зі змісту вказаного документа вбачається, починаючи з січня 2023 року із заробітної плати відповідача на сплату аліментів утримувалося по 1416,50 грн щомісячно, у грудні 2023 року 1448,41 грн. Указана інформація підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (а. с. 22).

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ст. 201 СК України).

Частина 1 ст. 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом ст. 141 СК України, ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», необхідність встановлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі може виникнути за наявності у платника аліментів нерегулярного або мінливого доходу, або отримання частини доходу в натурі. Стягнення аліментів у твердій грошовій сумі є можливим і в інших випадках, якщо суд прийде до висновку, що визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника є неможливим, ускладненим або суттєво порушує інтереси однієї із сторін. При встановленні розміру аліментів у твердій грошовій сумі виплата аліментів на дитину проводиться щомісячно (п. 17).

У ч. 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд установив, що ОСОБА_1 досяг повноліття, навчається на денній формі навчання за державним замовленням, а тому не має змоги повноцінно працевлаштуватися, таким чином, він потребує матеріальної допомоги.

Відповідач батько позивача є працездатною особою, працевлаштований, отримує щомісячний дохід у розмірі 6900,00 грн.

При визначенні розміру аліментів на навчання позивача суд також враховує фінансовий стан та можливість відповідача як працездатної особи надавати допомогу на утримання повнолітнього сина під час навчання.

Ураховуючи принципи розумності і справедливості, завдання та основні засади цивільного судочинства, регламентовані ст. 2 ЦПК України, розглядаючи спір у межах заявлених позовних вимог згідно зі ст. 13 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1500,00 грн щомісячно на час навчання, але не довше, ніж до досягнення сином 23 років, вважаючи такий розмір аліментів достатнім і справедливим за конкретних обставин цієї справи.

При цьому суд також ураховує, що позивач не обґрунтував визначеного в позовній заяві розміру аліментів у сумі 3000,00 грн, тобто чому саме таку грошову суму просить стягувати щомісячно з відповідача. Зі змісту позовної заяви не вбачається, з яких міркувань виходив позивач при визначенні саме такого розміру аліментів. Більше того, у справі відсутні докази на підтвердження спроможності відповідача сплатити визначені позивачем аліменти у розмірі 3000,00 грн.

У порядку розподілу судових витрат між сторонами у справі за ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 82, 89, 141, 263 - 265, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ) аліменти у розмірі 1 500,00 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно на період навчання, починаючи з 29 лютого 2024 року, але не довше, як до досягнення ОСОБА_1 23-х років.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) у дохід держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко