Номер провадження: 22-ц/813/469/24
Головуючий у першій інстанції Науменко А. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 в особі правонаступників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за позовом третіх осіб, що заявляють самостійні вимоги на предмет спору

позивачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

відповідачі: ОСОБА_2 в особі правонаступника ОСОБА_5 , Приморська районна адміністрація Одеської міської ради

третя особа ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі правонаступника на рішення Приморського районного суду м.Одеси від 28 травня 2021 року у складі судді Науменка А.В.,

встановив:

06.12.2017 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ майна подружжя, визнання частково недійсним договору інвестування та свідоцтва про право власності на квартиру, визнання недійсним договору дарування квартири та визнання права власності на частину квартири.

Під час розгляду судом справи позивачка неодноразово змінювала позовні вимоги і в остаточному варіанті від 05.12.2020, змінивши предмет позову, просила суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя майно придбане під час шлюбу, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 : м`який куток (шкіряний); кухонні меблі; 2 вбудовані шафи; кухонний стіл в комплекті з диванчиком; журнальний стіл; холодильник «VESTFROST»; панель смаження «ARISTON»; індукційну духову шафу «ARISTON»; телевізор «SAMSUNG». Просить виділити у власність позивача ОСОБА_1 : м`який куток (шкіряний); кухонний стіл в комплекті з диванчиком; холодильник «VESTFROST»; панель смаження «ARISTON»; вбудовану шафу; виділити у власність відповідача ОСОБА_6 : кухонні меблі; вбудовану шафу; індукційну духову шафу «ARISTON»; телевізор «SAMSUNG».

Під час зміни ОСОБА_1 позовних вимог до участі у справі як треті особи, які не заявляють самостійних вимог, були залучені діти позивачки та відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_7 , 1989 року народження та ОСОБА_4 , 1999 року народження, які пізніше заявили самостійні позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 .

У позовній заяві треті особи просили визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Центральної районної адміністрації Одеської міської ради (правонаступник - Приморська районна адміністрація ОМР) щодо здійснення контролю за виконанням розпорядження Центральної районної адміністрації Одеської міської ради від 12.12.2002 щодо набуття неповнолітніми ОСОБА_8 , ОСОБА_4 права власності на квартиру АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 54,2 кв. м., житловою 29,6 кв. м.; визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 54,2 кв.м., житловою 29,6 кв. м.

Позовні вимоги треті особи обґрунтовували тим, що право власності на спірну квартиру виникле у їх батька на підставі договору дарування, укладеному з дідусем ОСОБА_9 . Коли вони були неповнолітніми, їх батько був зобов`язаний за рішенням Органу опіки та піклування відновити їх право власності на житло, яке у них виникле в результаті приватизації та укласти в їх інтересах договір дарування частини спірної квартири після продажу належних їм часток. Проте, до цього часу свої зобов`язання не виконав та фактично позбавив їх права власності на житло. В свою чергу Центральна рай адміністрація виконавчого комітету Одеської міської ради, яка після реорганізації територіально-адміністративних районів міста Одеси у 2002 році стала Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради, допустила бездіяльність у питанні контролю за дотриманням виконання ухваленого Розпорядження щодо забезпечення неповнолітніх житлом, яка сприяла грубому порушенню їх прав власності, яке до цього часу не поновлене. З приводу допущення відповідачем порушень права власності, позивачі змушені звернутися до суду з позовною заявою.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 28.05.2021 позов ОСОБА_1 задоволено. Задоволено позов третіх осіб, за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 визнане право власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення вимогам ст.263 ЦПК України, безпідставність вимог позивачки, яка не довела факт існування та покупки майна, а також третіх осіб, які не вправі оспорювати його право власності на квартиру набуте в порядку договору дарування.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, пояснення представників сторін, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.08.1988 по 12.07.2018, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 липня 2018 року по справі № 522/14180/17, яке не оскаржувалося, шлюб між подружжям розірвано.

В період перебування у зареєстрованому шлюбі подружжя за спільні сумісні кошти в інтересах сім`ї придбали речі: м`який куток (шкіряний) вартістю 17000 грн.; кухонні меблі вартістю 41000 грн.; 2 (дві) вбудовані шафи вартістю 14000 грн. кожна; кухонний стіл в комплекті з диванчиком вартістю 16800 грн.; журнальний стіл вартістю 3000 грн.; холодильник марки «VESTFROST» вартістю 6000 грн.; панель смаження марки «ARISTON» вартістю 9000 грн.; індукційна духова шафа «ARISTON» вартістю 8000 грн.; телевізор «SAMSUNG» вартістю 2800 грн. Загальна вартість перелічених речей за оцінкою позивачки ОСОБА_1 становить 131 600 грн.

Зазначені обставини встановлені судом та не спростовані доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 , факт знаходження речей в квартирі АДРЕСА_1 підтверджений актом, складеним сусідами від 09.03.2021.

Враховуючи викладене, рішення суду в частині поділу майна відповідає вимогам закону, підстави для його скасування відсутні.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_10 , 1989 року народження та ОСОБА_4 , 1999 року народження, всі вони є зареєстрованими в квартирі АДРЕСА_1 з квітня 2003 року.

До проживання у зазначеній квартирі кожен з членів сім`ї був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_2 , в якій вони проживали.

Право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 55,6 кв. м, житловою 29,1 кв. м. належало ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 в рівних частках кожному, тобто по її частині, що підтверджене Свідоцтвом про право власності на житло від 27 липня 2002 року, виданого КЕЧ Одеського району на підставі розпорядження №167461 від 27.06.2002, зареєстрованого в ОМБТІ 24 вересня 2002 року, в реєстровій книзі 461-пр, №2712, стр. 70.

08.10.2002 ОСОБА_2 звернувся до органу опіки Центральної районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради із заявою про надання згоди на відчуження належних його дітям на праві приватної власності часток (по 1/4) квартири АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що його батько ОСОБА_9 мав намір подарувати належну йому на праві приватної власності квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 загальною площею 54,2 кв. м. Також з заявою аналогічного змісту зверталася позивач ОСОБА_1

08.11.2002 Центральна районна адміністрація виконавчого комітету Одеської міської ради постановила розпорядження №1105 «Про дозвіл на здійснення угоди купівлі - продажу приватизованої квартири гр. ОСОБА_2 », яким розпорядився: «1. Дозволити гр. ОСОБА_2 укласти угоду купівлі-продажу частки квартири АДРЕСА_2 разом з угодою дарування квартири за адресою: АДРЕСА_3 від імені неповнолітніх ОСОБА_12 , 1989 року народження, ОСОБА_4 , 1999 року народження, з обов`язковим оформленням договору дарування на ім`я неповнолітніх за вищезазначеною адресою; 2. Зобов`язати ОСОБА_2 термін до 01.12.2002 надати до райадміністрації ксерокопію договору дарування квартири на ім`я неповнолітніх; 3. Відповідальність за порушення чинного законодавства щодо захисту житлових та майнових прав неповнолітніх за невиконання зобов`язання по придбанню вищезазначеного житла покласти на батька неповнолітніх ОСОБА_2 ; 4. Контроль за виконання цього розпорядження покласти на голову Ради опіки та піклування, керуючу справами райадміністрації ОСОБА_13 ».

12.12.2002 Центральна районна адміністрація виконавчого комітету Одеської міської ради постановила розпорядження №1295 «Про дозвіл на здійснення угоди купівлі-продажу приватизованої квартири гр. ОСОБА_2 », яким встановлено, що після здійснення угоди продажу діти ОСОБА_12 та ОСОБА_4 будуть мешкати у квартирі АДРЕСА_1 , зокрема: «1. Дозволити гр. ОСОБА_2 укласти угоду купівлі-продажу частки квартири АДРЕСА_2 від імені неповнолітніх ОСОБА_12 , 1989 року народження, ОСОБА_4 , 1999 року народження з обов`язковим оформленням договору дарування на ім`я неповнолітніх за вище зазначеною адресою; 2. Вважати втратившим чинність розпорядження №1105 від 08.11.2002 «Про дозвіл на здійснення угоди купівлі-продажу приватизованої квартири гр. ОСОБА_2 »;3. Зобов`язати гр. ОСОБА_2 в термін до 16.01.2003 надати до райадміністрації копію договору дарування квартири на ім`я неповнолітніх; 4. Відповідальність за порушення чинного законодавства щодо захисту житлових та майнових прав неповнолітніх та невиконання зобов`язання по придбанню вище зазначеного житла покласти на батька неповнолітніх ОСОБА_2 ;5. Контроль за виконання цього розпорядження покласти на голову Ради опіки та піклування, керуючу справами райадміністрації ОСОБА_13 ».

Правонаступником ліквідованої Центральної районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради є Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, відповідно до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради № 484 від 18.09.2006 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 18.06.2003 № 377 «Про визнання правонаступниками районних адміністрацій Одеської міської ради».

20.06.2003 ОСОБА_2 уклав зі своїм батьком ОСОБА_9 договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калінюком О.Б. (р. №1121), відповідно до якого, набув право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 54,2 кв. м, житловою 29,6 кв. м.

Судом також встановлено, що ОСОБА_9 не проживав у м. Одесі та не був зареєстрований у квартирі по АДРЕСА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 , відчуження частини квартири на користь дітей не здійснив, а діти відповідача - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані у спірній квартирі, є її користувачами, тобто розпорядження Центральної районної адміністрації відповідачем ОСОБА_2 виконано в частині, орган місцевого самоврядування в особі Приморської районної адміністрації Одеської міської ради належного контролю за виконанням розпорядження - не здійснив.

Задовольняючи позов третіх осіб, суд виходив з того, що звернувшись до органу Опіки, позивач та відповідач гарантували те, що права дітей не будуть порушені, а їх права власності будуть поновлені за рахунок виникнення у них права власності саме у зазначеній квартирі в АДРЕСА_4 , тому визнав за позивачами право власності на частину квартири.

Проте погодитися з таким висновком суду неможна, судом неправильно застосовані норми матеріального права, що призвело до ухвалення помилкового рішення суду.

ОСОБА_2 набув право власності на спірну квартиру внаслідок укладання договору дарування, така підстава набуття права власності є законною та договір не визнаний судом недійсним.

Невиконання зобов`язання в частині забезпечення дітей житлом не є підставою для піддання сумніву законності набуття права на квартиру в такий спосіб, та може бути лише підставою для отримання позивачами компенсації вартості втраченого житла або захисту прав в інший обраний ними спосіб, проте не визнання права власності на майно, з яким відсутній правовий зв`язок.

Нездійснення належного контролю за виконанням розпорядження підставою набуття права власності не є, позивачі вправі оспорити правомірність договору купівлі продажу, яким вирішено про відчуження їх частки в праві власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції на безпідставність вимог в цій частині не уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про можливість визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду в частині вимог ОСОБА_14 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в особі правонаступника ОСОБА_5 , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб, визнання право власності на частину квартири підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову з мотивів та підстав викладених вище, в решті залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі правонаступника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду Одеської області від 28 травня 2021 року в частині вимог ОСОБА_14 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в особі правонаступника ОСОБА_5 , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб, визнання право власності на частину квартири скасувати, ухвалити нове.

В задоволенні позову ОСОБА_14 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в особі правонаступника ОСОБА_5 , Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа на стороні позивача: ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності посадових осіб, визнання право власності на частину квартири відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.07.2024

Головуючий:

Судді: