Провадження №: 2/755/365/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Арапіної Н.Є.

з секретарем Цалко Д.М.

за участі

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 за участю третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєрової) Алли Миколаївни про визнання договору довічного утримання недійсним,

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_6 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 за участю третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєрової) Алли Миколаївни про визнання договору довічного утримання недійсним. Свої вимоги мотивувала тим, що 02 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєровою) Аллою Миколаївною посвідчено договір довічного утримання, підписаний між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_5 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 . На момент укладення договору ОСОБА_7 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , батько ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , батько ОСОБА_1 . У зв`язку з чим, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить суд: визнати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений 02 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєровою) Аллою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 1244, недійсним:

скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_5 на 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31214188 від 02 вересня 2016 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець Алла Миколаївна;

скасувати заборону на нерухоме майно 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31214121 від 02 вересня 2016 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець Алла Миколаївна.

Ухвалою суду від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18 січня 2021 року постановлено витребувати у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєрової) Алли Миколаївни ( АДРЕСА_2 ) належним чином завірені матеріали щодо оформлення договору довічного утримання, який укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідченого 02 вересня 2016 року, зареєстровано за № 1244.

Ухвалою суду від 18 січня 2021 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_8 про витребування у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ковбасянського С.В. належним чином завірені матеріали щодо посвідчення 01 вересня 2016 року довіреності, зареєстрованої в реєстрі за № 2221 відмовлено.

Ухвалою суду від 18 січня 2021 року призначено в справі судово-психіатричну (посмертну) експертизу, на вирішення якої поставлено такі питання: Чи страждав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , психічними захворюваннями та/або психологічними розладами на момент підписання договору довічного утримання від 02 вересня 2016 року? Якщо так, то якими саме? Чи міг ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , абсолютно усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними в момент підписання договору довічного утримання від 02 вересня 2016 року?; проведення експертизи доручено експертам Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров`я України; провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

07 липня 2022 року Українським науково-дослідним інститутом соціальної і судової психіатрії та наркології Міністерства охорони здоров`я України повернуто цивільну справу без виконання через не оплату вартості експертного дослідження.

23 серпня 2022 року протокольною ухвалою суду залучено до участі у справі правонаступника позивача ОСОБА_6 його доньки - ОСОБА_1 , в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_9 .

Ухвалою суду від 23 серпня 2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про закриття провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року постановлено витребувати у слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві старшого лейтенанта поліції Зливко Богдана Юрійовича (вул. Електриків, 25-ж, м. Київ) з матеріалів кримінального провадження № 0001072 від 03 грудня 2020 року оригінал медичної картки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року призначено в справі судово-психіатричну (посмертну) експертизу, на вирішення якої поставити такі питання: Чи страждав ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічними захворюваннями та/або психологічними розладами на момент підписання договору довічного утримання від 02 вересня 2016 року? Якщо так, то якими саме? Чи міг ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними в момент підписання договору довічного утримання від 02 вересня 2016 року?; проведення експертизи доручено експертам Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України; провадження по справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 15 листопада 2023 року поновлено провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11 грудня 2023 року постановлено витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець А.М. ( АДРЕСА_3 ) належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи № 6/2019, номер у спадковому реєстрі: 64440348, яку заведено 10 липня 2019 року після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребувати у Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Поповченко Ю.В. ( АДРЕСА_4 ) належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи № 32/2021, номер у спадковому реєстрі: 67891921, яку заведено після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 10 квітня 2024 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про проведення повторної судово-психіатричної (посмертної) експертизи відмовлено.

Протокольною ухвалою суду від 10 квітня 2024 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

18 липня 2024 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог.

Позивач та представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Дали пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представництво інтересів здійснював ОСОБА_4 .

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Пояснив, що не доведено, що історія життя власноручно була написана ОСОБА_7 . Медична картка не має підпису лікаря, дати і печатки. Але ці докази були безпідставно взяті до уваги під час проведення експертизи.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєрової) А.М. у судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.

Експерт ОСОБА_10 , допитана в судовому засіданні пояснила, що досліджувалися всі матеріали справи, аналізувалися всі докази у сукупності. До уваги експерти брали початок захворювання і динаміку розвитку.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що після смерті жінки ОСОБА_7 почав носити додому сміття, писати заяви до поліції про крадіжку у нього речей, золотих виробів, писав мемуари, вів щоденник. ОСОБА_7 по три-чотири роки не прався, не мився, йому пропонували звернутися до лікаря, претензії пред`являли за бруд в його квартирі.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, шо ОСОБА_12 вів себе неадекватно, одягався не по сезону, у хаті зробив смітник.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що приїздив у гості до ОСОБА_14 та був здивований поведінкою його батька, який різко міг кинути виделку, не впізнавав, ходив по смітниках, при ньому харчувався продуктами зі смітника. У кімнаті був запах сечі, при ньому він помочився у шафу. ОСОБА_15 розмовляти із сином, а потім різко змінити поведінку і вимагати піти геть.

Свідок ОСОБА_16 пояснив, що заходив у квартиру до ОСОБА_14 та його батька. У квартирі був сморід, тому що ОСОБА_12 зі смітника носив речі у квартиру. Свідок працює фельдшером і розумів, що у ОСОБА_12 прояви психічного розладу. При зустрічі ОСОБА_12 не вітався, робив вигляд, що не впізнає.

Свідок ОСОБА_17 пояснив, що зустрів ОСОБА_18 , яку побив ОСОБА_12 . Коли приїхала поліція, то змушені вибити двері. ОСОБА_12 вийшов і спокійно запитав, що відбувається. Коли свідок вигулював собаку, то ОСОБА_12 гавкав на неї.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що ОСОБА_7 звернувся до центру за допомогою, сказав, що хоче укласти договір довічного утримання. Також говорив, що син та співмешканка його ображають, б`ють. Півроку збирали документи і він був твердим в своїх намірах. До нотаріуса принесли довідку про задовільний психічний стан. На домовлений час завжди з`являвся.

Свідок ОСОБА_20 пояснив, що у вересні 2016 року підписаний договір, який передбачав щомісячну допомогу у розмірі 500 грн та одноразову допомогу у розмірі 10000 грн.

Дослідивши матеріали справи, допитав свідків, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

02 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєровою) Аллою Миколаївною посвідчено договір довічного утримання, підписаний між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , відповідно до якого, зокрема, ОСОБА_7 передав у власність ОСОБА_5 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 1-2, т. 1, а.с. 117-144, т. 2).

Згідно п. 2 Договору, відчужувана квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_7 , та належить йому: 1/3 частина квартири на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації комунального житлового фонду Дарницької райдержадміністрації м. Києва 10.11.1998 року, 1/12 частина квартири належить на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.09.2016 року, виданого приватним нотаріусом Анцифєровою А.М. за реєстровим № 1242.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 (а.с. 5, т. 1), після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно, яка складається із 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с. 3,т. 1; а.с. 151, т.3).

Спадкоємцем першої черги за законом був син спадкодавця - ОСОБА_6 (а.с.159-160, т.3).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , батько ОСОБА_1 (а.с. 20, 21, т. 2).

Позивач просить визнати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений 02 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєровою) Аллою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 1244, недійсним.

Підставою для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що на момент укладення договору ОСОБА_7 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано: копію свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 3, т. 1), копію свідоцтва про смерть ОСОБА_21 (а.с. 4, т. 1), копію заповіту ОСОБА_7 від 12 квітня 2011 року (а.с. 6, т. 1), копію свідоцтва про народження ОСОБА_1 (а.с. 7, т. 1), копію довідки про місце проживання ОСОБА_1 (а.с. 8, т. 1), копію медичної картки ОСОБА_7 (а.с. 9-95, т. 1), копії письмових мемуарів ОСОБА_7 (а.с. 96-121, т. 1), копії відтекстованих мемуарів ОСОБА_7 (а.с. 122-135, т. 1), копії листа ОСОБА_7 (а.с. 135-199, т. 1), копія висновку Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 200, т. 1), копії фотографій (а.с. 201-209, т. 1), копії протоколів допитів свідків (а.с. 44-63, т. 2), копію відповіді адміністрації ЖЕО (а.с. 64, т. 2), копію припису адміністрації ЖЕО (а.с. 65, т. 2), копії висновків Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві (а.с. 66, 67, т. 2), копію протоколу додаткового допиту ОСОБА_7 (а.с. 166-167, т. 2), копію пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого (а.с. 168, т. 2), копії матеріалів кримінального провадження № 0010498 від 26.07.2017 (а.с. 169-172, т. 2), копії матеріалів кримінального провадження № 0009766 від 30.07.2014 (а.с. 173-183, т. 2), копію медичної картки (а.с.184, т. 2), копію клопотання про надання дозволу на розголошення таємниці досудового розслідування (а.с. 185, т. 2), копію повідомлення про погодження клопотання про розголошення таємниці слідства (а.с. 186, т. 2).

За змістом п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує з огляду на наступне. Оскаржуваний договір довічного утримання укладено ОСОБА_7 свідомо та обмірковано, його волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі, він повністю розумів значення своїх дій та міг керувати ними. Позов є безпідставним та необґрунтованим, позивачем не наведено жодного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог. ОСОБА_7 за життя не звертався до суду з позовом про визнання договору довічного утримання недійсним або про його розірвання (а.с. 74-80, т. 2).

На підтвердження викладених у відзиві обставин відповідачем надано: копію договору замовлення щодо виготовлення довідки про наявність зареєстрованого права власності на об`єкт нерухомого майна (а.с. 83, т. 2), копію відповіді Дніпровського управління поліції (а.с. 84, т. 2), копію висновку Дніпровського управління поліції (а.с. 85, т. 2), копію договору замовлення про надання послуг з технічної інвентаризації (а.с. 86, т. 2), копію розписки ОСОБА_7 (а.с. 87, т. 2), копію довідки Київського міського психоневрологічного диспансеру (а.с. 88, т. 2), копію заяви ОСОБА_7 нотаріусу для посвідчення договору (а.с. 89, т. 2), копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.02.2019 по справі № 755/10327/17 (а.с. 90-91, т. 2), копію постанови Київського апеляційного суду від 24.10.2019 по справі № 755/30217/17 (а.с. 92-93, т. 2), копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02.03.2020 по справі № 755/18130/19 (а.с. 94-99, т. 2), копію постанови Київського апеляційного суду від 08.10.2020 по справі № 755/318130/19 (а.с. 100-104, т. 2), копії адвокатських запитів відповідей на них (а.с. 190-195, т. 3), копію заяви ОСОБА_7 про можливість укладення договору довічного утримання (а.с. 196, т. 3), копію довідки БТІ (а.с. 197, т. 3), копію технічного паспорту на квартиру (а.с. 198, т. 3), копію довідки про склад сім`ї (а.с. 199, т. 3), копію свідоцтва про смерть ОСОБА_21 (а.с. 200, 201, т. 3), копію витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі (а.с. 202, т. 3), копію звіту про оцінку майна (а.с. 203, 205-208, т. 3), копію довідки від травматолога та квитанції (а.с. 204, т. 3), копію записки (а.с. 209, т. 3), копію позовної заяви від 21.10.2016 (а.с. 210-211, т. 3) копію рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01.07.2020 по справі № 755.15683/16-ц (а.с. 212-215, т. 3), диск з відеозаписом (а.с. 219, т. 3).

Третя особа не скористалася процесуальним правом подачу пояснень на позовну заяву.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно положень ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 06 листопада 2011 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Стаття 215 ЦК України встановлює загальне правило про те, що правочин є недійсним у зв`язку з недодержанням у момент його вчинення стороною (сторонами) загальних вимог, які необхідні для чинності правочину, передбачених ст.203 ЦК. Недійсним додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 2,3 ст.203 ЦК України визначено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

У відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 105 ЦПК, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи призначення експертизи є обов`язковою.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 185 від 01 березня 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент підписання договору довічного утримання від 02 вересня 2016 року виявив ознаки - Органічного психічного розладу з когнітивними порушеннями та параноїдним синдромом (F07.9 за МКХ-10). Відповідь на питання щодо наявності психологічного розладу знаходиться поза межами компетенції судово-психіатричних експертів; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за своїм психічним станом в момент підписання договору довічного утримання від 02 вересня 2016 року не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними (а.с. 5-18, т. 3)

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюються на випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Справи про визнання правочину недійсним вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Оцінивши висновок експерта в сукупності з іншими наявними доказами, суд дійшов такого висновку.

Висновок експерта є повним, обґрунтованим, під час проведення експертизи досліджувались всі обставини стосовно психічного стану ОСОБА_7 , висновок експерта містить докладний опис отриманих експертами матеріалів, та відомостей, які встановлені при дослідженні об`єктів експертизи, обґрунтування даних про психічний стан особи. На кожне з поставлених судом питань надано відповіді по суті, які є повними, зрозумілими, вичерпними та науково обґрунтованими.

Цей висновок узгоджується з іншими доказами у справа, зокрема, з медичними документами та показаннями допитаних свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 .

Твердження представника відповідача, що експертами проаналізована лише письмова продукція і медична картка, яка неналежним чином оформлена, спростовується описом відомостей, отриманих при дослідженні поданих на експертизу об`єктів, що стосується психичного стану особи,зокрема, медична документація та показання свідків.

За таких обставин, підстав для відхилення висновку експерта судом не встановлено.

Відповідачем заявлено заяву про застосування строків позовноїї давності (а.с. 107-110, т. 2).

Відповідно до правового висновку, викладеного у п. 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі№ 904/3405/19 (провадження № 12-50гс20):Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушено, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Подібний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц (провадження № 14-96цc18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц (провадження № 14-381цс18), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18, пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (провадження № 14-452цс18, пункт 80), від 05 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18, пункт 61), № 522/2201/15-ц (провадження № 14-179цс18, пункт 62) та № 522/2110/15-ц (провадження № 14-247цс18, пункт 61), від 07 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (провадження № 14-194цс19, пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (провадження № 14-27-цс19, пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (провадження № 14-396цс-19, пункт 51), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17-ц (провадження № 14-448цс19, пункт 28).

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За частиною п`ятою статті 267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно п. 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі№ 904/3405/19: позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. При цьому саме на позивача покладений обов`язок доказування тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин.

При цьому питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункт 23.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18)). (п. 119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі№ 904/3405/19)

Згідно пунктів 121, 122 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі№ 904/3405/19: за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає в можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому, так і в позасудовому порядку.

Закон не наводить переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском позовної давності. Тому це питання віднесено до компетенції суду, який розглядає судову справу. При цьому поважними причинами при пропущенні позовної давності є такі обставини, які роблять своєчасне пред`явлення позову неможливим або утрудненим.

Згідно пункту 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі№ 904/3405/19: очевидно, що перебування справи у провадженні судових органів, вчинення в ній передбачених законом дій, на думку добросовісного розсудливого спостерігача, виключає необхідність вчинення процесуальних дій, спрямованих на припинення цього процесу, а саме подачі інших позовів, заяв про закриття провадження у справі тощо. Подібний правовий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15 травня 2020 року у справі № 922/1467/19, відступати від якого правові підстави відсутні.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц (провадження № 14-159цс19) та від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17 (провадження № 12-119гс19, пункт 6.37) наведено такий висновок щодо застосування вказаної норми права: «Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається».

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та приймаючи до уваги письмові заяви сторін, керуючись вищенаведеними роз`ясненнями Великої Палати Верховного Суду, зважаючи на факт звернення позивачем в липні 2017 року до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 (справа № 755/10327/17) про визнання недійсним договору довічного утримання и та її тривалий розгля до жовтня 2019 року, і, як наслідок, наявність для позивача підстав вважати, що його права будуть захищені в цьому судовому провадженні, - суд дійшов висновку про поважність причин пропуску позивачем строку звернення з даним до суду.

Отже, позовні вимоги в частині про визнання договору довічного утримання недійсним підлягають задоволенню повністю.

Крім того, позивач просить скасувати реєстрацію права власності та скасувати заборону ОСОБА_5 на нерухоме майно 5/12 частин квартири АДРЕСА_1 .

Однак позивачем не надано жодного обґрунтування на підтвердження вказаних вимог, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" сплачено ставку судового збору в загальному розмірі 3 263,20 грн (840,80 грн + 2422,40 грн) (а.с. 8 т. 1, а.с. 20 т. 4).

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. 129 Конституції України, ст. ст. 27, 30, 202, 203, 215, 216, 225, 744 ЦК України, п.п. 4,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264-265, 273, 354,355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 за участю третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєрової) Алли Миколаївни про визнання договору довічного утримання недійсним задовольнити частково.

Визнати договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений 02 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баранець (Анцифєровою) Аллою Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 1244, недійсним.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 26 липня 2024 року.

Суддя Н.Є.Арапіна