ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року

м. Київ

справа № 569/6560/22

провадження № 61-2039св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - комунальне підприємство «Рівненський обласний клінічний

лікувально-діагностичний центр ім. Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бузинарський Михайло Юрійович, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року у складі судді Ковальова І. М. та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Хилевича С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до комунального підприємства «Рівненський обласний клінічний лікувально-діагностичний центр ім. Віктора Поліщука» Рівненської обласної ради

(далі - КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука») про визнання незаконним звільнення

з посади 0,25 ставки реєстратора, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

2. До відкриття провадження у справі ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, залишивши лише вимогу про поновлення на роботі.

3. Позов ОСОБА_1 обґрунтований, тим що з 21 вересня 2016 року до

03 травня 2022 року вона працювала у відповідача на посаді реєстратора

(на 0,25 ставки) на період відпустки по догляду за дитиною до трьох років іншого працівника. Оскільки термін строкового трудового договору закінчувався 21 вересня 2019 року, а підприємство не вимагало припинення існуючих прав і обов`язків між сторонами, вона була переконана, що продовжує працювати на займаній посаді безстроково.

4. Вказувала, що її не було повідомлено про звільнення з роботи 03 травня

2022 року за два місяці до припинення трудових відносин, не ознайомлено

з наказом про звільнення, а крім того роботодавець не вніс відповідних записів до її трудової книжки щодо прийняття на роботу і звільнення.

5. Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд поновити її на посаді 0,25 ставки реєстратора з дати звільнення.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

6. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня

2023 року, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року, у позові відмовлено.

7. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, вказав, що при тимчасовому виконанні посадових обов`язків відсутнього працівника, такі трудові відносини завжди

є строковими і не передбачають укладення окремого трудового договору.

У зв`язку зі звільненням з основної посади на яку вона були прийнята на роботу - молодшої медичної сестри, автоматично припинилось і виконання нею обов`язків медичного реєстратора, що не потребувало необхідності видачі додаткового розпорядчого документа.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

8. У касаційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Бузинарський М. Ю., просить оскаржувані судові рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

9. 11 лютого 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Бузинарський М. Ю., подала касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року.

10. Ухвалою Верховного Суду від 27 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які

у березні 2024 року надійшли до Верховного Суду.

11. Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

12. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 28 серпня 2019 року

у справі № 201/15850/17-ц (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

13. Крім того вказує на порушення судами норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваних судових рішень (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

14. Вважає, що апеляційний суд в порушення норм процесуального права не дослідив надані нею докази та не обґрунтував підстави їх відхилення.

15. Також посилається на помилкове застосування апеляційним судом висновків Верховного Суду, які не є релевантними до спірних правовідносин.

16. Апеляційний суд, пославшись на наказ КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука»

від 21 вересня 2016 року № 261-к, його не досліджував, у зв`язку з чим не звернув увагу, що в ньому зазначена дія договору не на період відсутності основного працівника, а до настання певної події, а саме на період відпустки основного працівника по догляду за дитиною до трьох років.

17. Відповідач будь-яких дій для припинення або переукладання строкового трудового договору на новий термін або до настання іншої події не вживав, тому 17 серпня 2019 року трудовий договір позивачки трансформувався

в безстроковий, після вказаної дати вона продовжувала працювати виконуючи посадові обов`язки та отримуючи заробітну плату на посаді

0,25 ставки реєстратора медичного до кінця 2019 року, а також в 2020,

2021 роках працюючи за сумісництвом та отримуючи заробітну плату на посаді 0,75 ставки молодшої медичної сестри.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

18. У березні 2024 року КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення.

19. Вказує, що у справі № 569/25090/21 за позовом ОСОБА_1 до

КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука» вже вирішувалося питання поновлення її на посаді молодшої медичної сестри та в позові було відмовлено.

20. У трудовій книжці позивачки відсутній запис про прийняття її на посаду реєстратора, обов`язки якого вона виконувала на час відсутності основного працівника.

Обставини справи, встановлені судами

21. ОСОБА_1 18 травня 2016 року відповідно до наказу відповідача

від 18 травня 2016 року № 150-к прийнята на посаду молодшої медичної сестри відділення функціональної діагностики КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука».

22. Згідно з наказом КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука» від 21 вересня 2016 року

№ 261-к ОСОБА_1 з 07 жовтня 2016 року надано замісництво 0,25 відсотків ставки посади реєстратора медичного відділення спортивної медицини та лікувальної фізкультури на період відсутності основного працівника.

23. Пунктами 1.1, 1.7 статуту КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука», затвердженого

11 березня 2021 року, передбачено, що за своїм статусом підприємство

є закладом охорони здоров`я - комунальним унітарним некомерційним підприємством, що надає первинну, вторинну (спеціалізовану) та/або третинну (високоспеціалізовану) медичну допомогу, послуги, будь-яким особам в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим статутом; є неприбутковою організацією і фінансується за рахунок бюджетних коштів та інших джерел, не заборонених законом.

КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука» самостійно планує свою діяльність, визначає стратегію та основні напрями свого розвитку відповідно до галузевих науково-технічних прогнозів, кон`юнктури ринку продукції, товарів, робіт, послуг та економічної ситуації.

24. Наказом від 31 серпня 2021 року № 85-од внесено зміни до структури та штатного розпису КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука», які введені в дію з 11 листопада 2021 року та погоджені Постійною комісією з питань охорони здоров`я, материнства та дитинства Рівненської обласної ради.

25. На виконання наказу № 85-од КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука» 31 серпня 2021 року видано наказ № 86-од «Про попередження про можливе майбутнє вивільнення працівників у зв`язку зі скороченням чисельності та штату».

26. У переліку працівників, щодо яких передбачено майбутнє вивільнення

у зв`язку зі скороченням чисельності та штату з 10 листопада 2021 року, вказана ОСОБА_1 (0,75 молодша медична сестра відділення функціональної діагностики, 0,25 реєстратор медичний відділення спортивної медицини).

27. 03 вересня 2021 року позивачка попереджена про заплановане вивільнення. Одночасно в попередженні від 02 вересня 2021 року

№ 852/01-15 їй повідомлено про наявність вакантних посад, які можуть бути запропоновані для подальшого працевлаштування.

28. Відповідно до наказу від 05 листопада 2021 року № 510-К «Про припинення трудового договору» молодшу медичну сестру відділення функціональної діагностики ОСОБА_1 звільнено з роботи згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗПП України з 10 листопада 2021 року, з виплатою вихідної допомоги в розмірі середнього заробітку відповідно до вимог статті 44 КЗпП України, а також з виплатою грошової компенсації за 11 днів невикористаної основної щорічної відпустки за період 18 травня 2020 року до 10 листопада 2021 року.

29. Рішенням Рівненського міського суду від 24 травня 2022 року у справі № 569/25090/21, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного суду 13 грудня 2022 року, відмовлено у позові ОСОБА_1 до

КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука» про визнання протиправним і скасування наказу від 05 листопада 2021 року № 510-К, поновлення на роботі на посаді молодшої медичної сестри і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

30. У січні 2022 року Управлінням держпраці у Рівненській області проведено позаплановий захід державного нагляду (контролю) у формі перевірки щодо додержання законодавства про працю в КП «РОКЛДЦ

ім. Поліщука», за результатами якого 17 січня 2022 року складено акт, згідно

з яким порушень законодавства про працю не встановлено.

31. На запит позивачки від 29 грудня 2021 року відповідач листом

від 06 січня 2022 року вих. № 22101-15 повідомив, що трудовий договір про прийняття її на посаду реєстратора медичного не укладався, адже їй було надано замісництво на період відсутності основного працівника.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

32. Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

33. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

34. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

35. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

36. Відповідно до трудового законодавства працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже, трудовий договір

є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

37. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю

є передбачений у статті 51 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння

у збереженні роботи.

38. Відповідно до статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою,

а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

39. Згідно зі статтею 23 КЗпП України трудовий договір може бути:

1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається

у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

40. Відповідно до частини першої статті 391 КЗпП України, якщо після закінчення строку трудового договору (пункти 2 і 3 статті 23) трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не вимагає їх припинення, дія цього договору вважається продовженою на невизначений строк.

41. Судами встановлено, що на момент покладення на позивачку обов`язків реєстратора медичного відділення спортивної медицини та лікувальної фізкультури на період відсутності основного працівника, ОСОБА_1 обіймала посаду молодшої медичної сестри відділення функціональної діагностики

КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука».

42. Отже виконання ОСОБА_1 обов`язків реєстратора, було тимчасовим та додатковим до її основної роботи на посаді молодшої медичної сестри. Трудовий договір із нею щодо посади реєстратора не укладався.

43. Будь-яких заперечень проти такого оформлення трудових відносин позивачка до моменту звільнення її з роботи не висловлювала.

44. Виконання обов`язків тимчасово відсутнього працівника без звільнення працівника від своїх основних обов`язків - це заміна працівника, відсутнього у зв`язку з хворобою, відпусткою (без звільнення від основних трудових обов`язків), коли працівник разом зі своєю основною роботою виконує обов`язки тимчасово відсутнього працівника.

45. Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи,

у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

46. Колегія суддів звертає увагу, що у справі № 569/25090/21 рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2022 року, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного суду 13 грудня 2022 року, у позові ОСОБА_1 до КП «РОКЛДЦ ім. Поліщука» про визнання протиправним і скасування наказу від 05 листопада 2021 року № 510-К, поновлення на роботі на посаді молодшої медичної сестри і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовлено.

47. Судами у справі № 569/25090/21 встановлено, що звільнення

ОСОБА_1 на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України

(у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників) відповідно до наказу від 10 листопада 2021 року № 510-к було здійснене з додержанням вимог законодавства про працю.

48. Обставини встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справі № 569/25090/21 мають преюдиційне значення у розглядуваній справі, а повторна оцінка цих обставин суперечить принципу остаточності та обов`язковості судового рішення.

49. У розглядуваній справі, встановивши, що оскільки ОСОБА_1 звільнено із займаної нею основної посади молодшої медичної сестри у зв`язку

зі скороченням чисельності та штату працівників, тому автоматично припинено і виконання нею обов`язків реєстратора медичного відділення спортивної медицини та лікувальної фізкультури, які вона виконувала на період тимчасової відсутності іншого працівника, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в позові.

50. За встановлених обставин висновки судів не суперечать висновкам Верховного Суду у постанові від 28 серпня 2019 року у справі

№ 201/15850/17-ц, на які заявниця посилалась у касаційній скарзі.

51. Доводи заявниці про те, що відповідно до наказу КП «РОКЛДЦ

ім. Поліщука»від 21 вересня 2016 року№ 261-к зайняття нею посади реєстратора медичного є безстроковим, спростовані встановленими судами обставинами.

52. Інші доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення норм права, оцінки доказів та незгоди із судовими рішеннями.

53. Суди належним чином виконали вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів, дотримались вимог статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судових рішень і правильно вирішили спір.

54. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів

є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

55. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання виконання судом обов`язку щодо надання обґрунтування, яке випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи.

56. Оскаржені судові рішення є достатньо вмотивованими та містять висновки судів щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

57. Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено

з додержанням норм матеріального і процесуального права.

58. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

59. Зважаючи на викладене, Верховний Суд, переглянувши рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень.

60. Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411

ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Бузинарський Михайло Юрійович, залишити без задоволення.

2. Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 грудня 2023 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 06 лютого

2024 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович