ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2024 року

м. Харків

справа № 645/4432/23

провадження № 22-ц/818/1353/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участі секретаря Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про визнання недійсним полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів,-

за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року, постановлене суддею Шевченко Г.С.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» звернулось до суду із позовом, в якому просило визнати недійсним з моменту його укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-213593570 від 04.03.2023 р.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» відмовлено. Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити апеляційну скаргу у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду не відповідають заявленим вимогам. Судом першої інстанції не вірно визначено правовідносини між сторонами. Не взято до уваги положення закону. Суд послався на положення закону, які стосуються паперового укладення договору страхування, однак не звернув уваги на порядок укладення електронного договору страхування. Також просить відмовити ОСОБА_1 у відшкодуванні витрат понесених на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, оскільки дана справа є незначної складності, а заявлені витрати є завищеними.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Кирилець М.О. просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

ТДВ «Страхова група «Оберіг» подало відповідь на відзив.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимогст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст.367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не спростував заперечень відповідача про те, що за розумної та добросовісної поведінки позивач мав можливість з`ясувати відсутність інформації про проходження вказаних транспортним засобом технічного огляду, оскільки відповідач надав страховику усю необхідну інформацію про його марку та Він-код, які надають технічну можливість для страховика за довідковими даними ідентифікувати цей автомобіль, як вантажний, а тому за недоведеності умислу в діях відповідача на обман страховика при укладення договору страхування підстав для визнання договору недійсним не вбачається.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 04.03.2023 р. ОСОБА_1 самостійно, за допомогою сервісу «Polis.UA» уклав електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-213593570 з ТДВ «Страхова група «Оберіг» щодо транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 та самостійно визначив тип свого транспортного засобу: В-легковий автомобіль.

Відповідно до полісу строк його дії встановлено з 00 год. 00 хв. 05.03.2023 р. по 04.03.2024 р. включно.

В розділі «Особливі умови використання забезпеченого транспортного засобу» зазначено, що ТЗ не підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки відповідач під час укладення полісу вніс інформацію, що забезпечений транспортний засіб не підлягає обов`язковому технічному контролю.

На основі інформації, внесеної відповідачем було сформовано Поліс ЕР-213593570, яким було забезпечено транспортний засіб «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 .

04.07.2023 р. сталася ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу «Renault Kangoo», д.н.з. НОМЕР_1 , vin-code НОМЕР_2 .

Згідно листа Головного сервісного центру МВС від 11.08.2023 р. - забезпечений транспортний засіб відносить до типу: вантажний фургон, підлягає проходженню ОТК. Також, даним листом було вказано, що станом на 04.07.2023 р. протокол ОТК щодо забезпеченого транспортного засобу відсутній.

Згідно технічного паспорту на транспортний засіб, автомобіль «Renault Kangoo» є спеціалізований вантажний фургон (а.с.35)

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо права та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 989 ЦК України визначені обов`язки страхувальника, в тому числі: передбачено, що страхувальник зобов`язаний при укладенні договору страхування надати страховикові інформацію про всі відомі йому обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику, і надалі інформувати його про будь-які зміни страхового ризику.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин справи, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього кодексу), такий правочин визначається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до пункту 17.1 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України "Про дорожній рух".

Згідно із статтею 29 Закону України «Про дорожній рух» до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Статтею 37 Закону України «Про дорожній рух» передбачено підстави для заборони експлуатації транспортних засобів, зокрема, забороняється експлуатація транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.

Відповідно до пункту 17.3 статті 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про всі діючі договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладені з іншими страховиками, а також, за вимогою страховика, надати інформацію про всі відомі обставини, що мають істотне значення для оцінки страхового ризику.

Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України "Про дорожній рух", укладаються страховиками за умови проходження транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними. Договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів укладаються на строк, що не перевищує строку чергового проходження транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух».

Згідно з частиною другою статті 18 Закону України «Про страхування» договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до Закону України «Про дорожній рух», укладаються страховиками за умови проходження зазначеними транспортними засобами обов`язкового технічного контролю, якщо вони згідно з протоколом перевірки технічного стану визнані технічно справними.

Як зазначено вище, автомобіль належний відповідачу, підлягає обов`язковому технічному контролю, оскільки є вантажним фургоном.

Законом України «Про електронну комерцію» визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Так, за статтею 3 вищевказаного Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Відповідно до Положення про особливості укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27.10.2011 № 673, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.12.2011 за № 1483/20221, в редакції Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 3631 від 31.08.2017, внутрішній договір страхування - договір (електронний договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діє виключно на території України (п. 1.2).

Частина ІІІ даного Положення містить особливості укладення внутрішніх електронних договорів страхування, а саме, для укладення внутрішнього електронного договору страхування власник транспортного засобу через ІТС виражає намір укласти договір страхування та вносить відомості, необхідні для укладення такого договору, що є заявою на страхування. Перелік відомостей, необхідних для укладення внутрішнього електронного договору страхування, визначається МТСБУ та оприлюднюється на веб-сайті (веб-сторінці) МТСБУ (п. 3.1).

Заповнюючи електронну форму договору страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 не надав інформацію щодо проходження його транспортним засобом обов`язкового технічного контролю. Також відповідачем було невірно зазначено вид транспортного засобу як легковий, що прямо суперечить інформації, яка міститься в технічному паспорті на транспортний засіб.

Згідно постанови Верховного Суду України від 29 квітня 2014 року у справі №311гс14 зроблено висновок, що «обман має місце , якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи зі змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману в разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене судова колегія доходить висновку, що відповідач при укладенні договору надав недостовірну інформації стосовно власного транспортного засобу, чим ввів в оману позивача щодо істотних умов договору страхування, у зв`язку з чим поліс було укладено з порушенням вимог Закону №1961-IV.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Щодо заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, судова колегія зазначає наступне.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу не вбачається.

Крім того, з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Страхова група «Оберіг» підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2684,00 грн, та за подання апеляційної скарги у сумі 3220,80 грн.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 2 частини 1статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із положеннями статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права.

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з вищенаведених підстав, з ухваленням нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.367,368, п. 2 ч. І ст.374, п.п.1,3,4ч. 1 ст.376,381,382-384,389,390 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 15 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» задовольнити.

Визнати недійсним з моменту його укладення поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №EP-213593570, відповідно до якого було забезпечено транспортний засіб «Renault Kangoo» д.н.з. НОМЕР_3 , vin-code НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у загальному розмірі 5904,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 04.04.2024