К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Київ

справа № 356/350/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/1696/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Березанського міського суду Київської області у складі судді Лялик Р.М. від 21 листопада 2023 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що з 31 серпня 2016 року по 15 червня 2022 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. У даному шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Під час перебування у шлюбі подружжям було придбано автомобіль Volkswagen Golf7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість якого становить 451 875 грн 87 коп. Вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_1 .

Посилаючись на те, що сторони не дійшли добровільної згоди щодо поділу спільного майна, позивачка просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль Volkswagen Golf7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ; в порядку поділу майна визнати право власності на вказаний автомобільза ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію 1/2 вартості спірного автомобіля в розмірі 225 937 грн 93 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року позов задоволено. Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль Volkswagen Golf 7, універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 451 875 грн 87 коп., що належить ОСОБА_1 . В порядку розподілу майна подружжя визнано право власності та виділено у власність ОСОБА_1 автомобіль Volkswagen Golf 7, універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 451 875 грн 87 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість 1/2 частки у спільному сумісному майні подружжя, а саме автомобіля Volkswagen Golf 7, універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 225 937 грн 93 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 257 грн 38 коп., що складаються з: 2 259 грн 38 коп. - судового збору; 9 000 грн - витрат на правову допомогу; 998 грн - вартість оцінки автомобіля.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірний автомобіль є спільним сумісним майном, яке набуте сторонами за час шлюбу, при визначенні часток у праві спільної сумісної власності суд виходив із принципу їх рівності. Залишаючи спірний автомобіль у власності відповідача та стягуючи з нього 1/2 частку його вартості в розмірі 225 937 грн 93 коп., суд виходив з його вартості, зазначеної у звіті про оцінку майна.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що суд не взяв до уваги ту обставину, що 20 листопада 2021 року приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Тищенко І.В. було посвідчено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири по АДРЕСА_1 . Дана квартира була об`єктом спільної сумісної власності подружжя і отримавши кошти виручені від продажу квартири (10 000 доларів США), на підтвердження розподілу спільно нажитого між майна, ОСОБА_2 написала розписку про те, що в подальшому не буде претендувати на розподіл майна, а саме спірного автомобіля. Тобто даною розписку, яка була долучена до матеріалів справи, позивачка визнала, що між ними фактично вже відбувся поділ спільного нажитого в шлюбі майна.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 у відзиві на апеляційну скаргу зазначає про безпідставність її доводів. Розписка, про яку вказує відповідач, була написана під моральним тиском з його боку, не відповідало волевиявленню позивачки і не є по своїй суті договором про поділ майна.

Також просив стягнути 5 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за підготовку відзиву на апеляційну скаргу.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення апеляційної скарги заперечує та просить її відхилити.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає її розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 31 серпня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який в подальшому було розірвано рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 червня 2022 року.

Під час шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12 серпня 2017 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу Київської області Лялик О.В., реєстровий номер 466, ОСОБА_1 придбав квартиру АДРЕСА_2 .

20 листопада 2021 року ОСОБА_1 продав вказану квартиру ОСОБА_5 за 240 000 грн, що підтверджується копією договору купівлі-продажу (а.с. 83-84).

Сторонами не заперечується той факт, що під час шлюбу було придбано автомобіль Volkswagen Golf 7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_1 .

Згідно копії розписки від 20 листопада 2021 року ОСОБА_2 затверджує, що у випадку розлучення з ОСОБА_1 , вона не буде претендувати на розподіл майна, а саме автомобіля Volkswagen Golf 7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 64).

Відповідно до висновку експерта товарознавчого дослідження № 23088 від 11 квітня 2023 року, складеного експертом Усенко І.В., ринкова вартість автомобіля Volkswagen Golf 7, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 451 875 грн 87 коп.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

За правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства,

догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до положень частини 1 статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно із частинами 2, 3 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За загальним правилом, при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Установивши, що спірний автомобіль набуто сторонами у період перебування у зареєстрованому шлюбу за спільні кошти, виходячи із принципу рівності часток подружжя у спільному майні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказане майно є спільною сумісною власністю сторін і підлягає поділу між ними шляхом визнання за відповідачем права власності на автомобіль, який перебуває в його користуванні, а на користь позивача - стягнення половини його вартості.

При цьому презумпцію права спільної сумісної власності майна подружжя ОСОБА_1 не спростовано.

Доводи апеляційної скарги про те, що сторони дійшли згоди щодо поділу майна, що підтверджується складеною ОСОБА_2 розпискою про відсутність у неї претензій до спірного автомобіля при можливому розлученні з ОСОБА_1 , не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Так, частиною 1 статті 64 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на укладення між собою усіх договорів, які не заборонені законом, як щодо майна, що є їхньою особистою приватною власністю, так і щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Оскільки сторони нотаріально посвідченого договору про поділ майна чи виділу рухомого майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, не укладали, то відсутні підстави вважати, що сторони досягли згоди, яка б відповідала вимогам частини 2 статті 69 СК України. Розписки від 20 листопада 2021 року не є договором щодо майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності, у розумінні статей 202, 626, 627 ЦК України та статті 69 СК України.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 691/262/15-ц (провадження 61-8576св19).

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Судові витрати

Відповідно частини 1, пунктів 1, 4 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на те, що представником позивача заявлено про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 5 000 грн, які позивач понесла у зв`язку з розглядом цієї справи в суді апеляційної інстанції, колегія суддів доходить висновку про задоволення заяви.

Так, 2 січня 2024 року між ОСОБА_2 та АО "Кушнеренко та партнери" укладено договір про надання професійної правової допомоги № 471 від 2 січня 2024 року, відповідно до якого встановили гонорар за надання правової допомоги у розмірі 5 000 грн (а.с.152).

Згідно з актом виконаних робіт від 28 лютого 2024 року АО "Кушнеренко та партнери" виконано такі роботи: консультація щодо порядку подання відзиву на апеляційну скаргу; вивчення судової практики; написання та подання відзиву на апеляційну скаргу у справі з приводу поділу майна подружжя. Факт оплати послуг в розмірі 5 000 грн підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 471 від 2 січня 2024 року (а.с.155)

Ураховуючи те, що дії адвоката в цій справі були необхідними та обґрунтованими, не є непропорційними та/або надмірними, колегія суддів, керуючись вищевказаними нормами права щодо судових витрат, вважає, що розмір гонорару за надані послуги не є завищеним щодо обсягу наданих адвокатом послуг та значенням результату розгляду вказаного питання для позивача, а тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 21 листопада 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: