К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Київ

справа № 757/45625/16-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/11755/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва у складі судді Новака Р.В. від 9 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобєлєвої Алли Михайлівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобєлєвої А.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ТОВ "Кей-Колект", про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Позов мотивовано тим, що 24 березня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 24-6UA/03-2006И, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 70 685 доларів США.

Цього ж дня в забезпечення належного виконання умов кредитного договору між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за яким остання передала в іпотеку належну їй квартиру АДРЕСА_1 .

27 жовтня 2015 року позивачці зателефонував працівник ТОВ "Кей-Колект" і повідомив про те, що власником зазначеної квартири є не позивач, а ТОВ "Кей-Колект". Підставою внесення запису про державну реєстрацію права власності за відповідачем є

рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. від 14 жовтня 2015 року.

Посилаючись на те, що реєстрація права власності за ТОВ "Кей-Колект" була проведене без достатніх правових підстав та всупереч вимогам закону, позивачка просила суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розподілу) індексний № 25272616 від 14 жовтня 2015 року на квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ "Кей-Колект".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 9 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що набуття ТОВ "Кей-Колект" права власності на спірну квартиру відповідало умовам іпотечного договору та законодавству; позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Скаржник зазначає, що між сторонами не було укладено окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а тому звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку статті 37 Закону України "Про іпотеку" відбулося з порушенням; суд не надав оцінку доводам позовної заяви щодо не отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень; суд помилково вважав, що позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора є неналежним способом захисту.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзиви на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник ТОВ "Кей-Колект" - Мірвода А.М. в суді апеляційної інстанції заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Державний реєстратор - приватний нотаріус Кобєлєва А.М. в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 24 березня 2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 24-6UA/03-2006И, відповідно до умов якого позичальнику надано кредит в розмірі 70 685 доларів США зі сплатою 11,8 % річних з кінцевим строком повернення до 24 березня 227 року.

В забезпечення належного виконання умов кредитного договору, 24 березня 2006 року між ОСОБА_1 та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки № 24-6UA/03-2006И, за яким ОСОБА_1 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_1 (том І а.с. 8-9).

12 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект"укладено договір факторингу № 1, відповідно до умов якого банк відступив фактору свої права вимоги за кредитним договором № 24-6UA/03-2006И від 24 березня 2006 року. В цей же день між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект"укладено договір відступлення права вимоги за іпотечним договором № 24-6UA/03-2006И від 24 березня 2006 року.

Згідно з копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27 жовтня 2015 року, на підставі рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 14 жовтня 2015 року (з відкриттям розділу) індексний номер: 25272616 (час винесення о 15:16:13 год.), було здійснено державну реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 за ТОВ "Кей-Колект", про що внесено запис про право власності за останнім № 11595170 (том ІІ а.с. 7).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ЦПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Згідно з частинами 1, 2 статті 32 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання позову) позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права та обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналіз статті 33 ЦПК України (в редакції, чинній на момент подання позову), яка кореспондується із статтею 51 ЦПК України в редакції, чинній на момент ухвалення судового рішення, свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Матеріально-правовою вимогою позову ОСОБА_1 є визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої А.М. від 14 жовтня 2015 року, про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Кей-Колект" на квартиру АДРЕСА_1 .

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що у подібних з цією справах за позовом іпотекодавця до державного реєстратора спірні правовідносини виникають здебільшого саме між позивачем та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки - нерухомого майна позивача (постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 815/6956/15, від 24 квітня 2018 року у справі № 825/478/17, від 29 травня 2018 року у справі

№ 826/19487/14, від 30 травня 2018 року у справі № 826/9417/16, від 6 червня 2018 року у справі № 804/3509/17, від 16 жовтня 2018 року у справі № 804/14296/15, від 14 листопада 2018 року № 826/1656/18, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц). Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно треба розглядати як спір, пов`язаний із порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване речове право на це майно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункт 36)).

Зміст і характер відносин між учасниками справи підтверджує, що спір у позивача є саме з ТОВ "Кей-Колект" з приводу порушення ним права власності позивачки на квартиру внаслідок дій ТОВ "Кей-Колект" щодо реєстрації за ним такого права. Фізична особа, яка досягла повноліття, у цивільному процесі може бути стороною саме як така особа, а не як нотаріус, державний реєстратор тощо.

Отже позовна вимога про скасування рішення про державну реєстрацію права власності не може бути звернена до державного реєстратора, якого позивачка визначила відповідачем. Державний реєстратор зобов`язаний виконати рішення суду (щодо скасування рішення про державну реєстрацію права власності) незалежно від того, чи був цей реєстратор залучений до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, чи не був залучений.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що предметом спору є правомірність реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ "Кей-Колект", до якого позивачкою вимога не пред`являлась, та яке у цій справі є третьою особою, а не відповідачем (співвідповідачем).

З огляду на те, що позивачка пред`явила позов до неналежного відповідача, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності є помилковим.

У зв`язку із встановленими обставинами, колегія суддів вважає недоцільним перевірку інших доводів апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково; рішення суду змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в іншій частині залишити без змін.

Щодо заходів забезпечення позову

Як убачається з матеріалів справи, ухвалою Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на належну ТОВ "Кей-Колект" квартиру АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00 (том ІІ а.с. 45-46).

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Згідно з частиною 9 статті 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Оскільки у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі, заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, підлягають скасуванню.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 9 квітня 2021 року змінити у мотивувальній частині, виклавши його в редакції цієї постанови.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 18 червня 2024 року, якою накладено арешт на належну товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" квартиру АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді: