ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8500/24 Справа № 211/7255/23 Суддя у 1-й інстанції - Юзефович І. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

за участю секретаря Бортник В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/7255/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко Андрій Олександрович, до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про виключення з обліку по особовому рахунку за квартирою заборгованості попереднього власника,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко Андрій Олександрович,

на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року,

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко А.О., звернулась до суду з позовом заявою до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (далі по тексту АТ «Криворізька теплоцентраль») про виключення з обліку по особовому рахунку за квартирою заборгованості попереднього власника.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 березня 2023 року ОСОБА_1 придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року у справі № 214/1512/22 позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за період з 12 березня 2017 року по 30 вересня 2021 року за послугу з централізованого опалення в сумі 22 167,36 гривень, інфляційні втрати в сумі 3 591,69 гривень, 3% річних в сумі 1548,72 гривень та судовий збір 1 550,01 гривень. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

ОСОБА_1 виконала рішення суду в повному обсязі та сплатила вказану суму на рахунок АТ «Криворізька теплоцентраль». Однак, за інформацією абонентського відділу за вищевказаною адресою існує заборгованість за опалення (по лічильнику) в розмірі 8 164,21 гривень. Заборгованість за опалення в розмірі 8 164,21 гривень нарахована за період з 01 жовтня 2014 року по 12 березня 2017 року, який не входить до періоду загальної позовної давності. Дану обставину підтверджено рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року у справі № 214/1512/22. Тому позов АТ «Криворізька теплоцентраль» було задоволено частково.

01 вересня 2023 року адвокатом було подано до АТ «Криворізька теплоцентраль» адвокатський запит щодо списання заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , як заборгованості зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності, та яка підлягає списанню як безнадійна.

05 вересня 2023 року АТ «Криворізька теплоцентраль» було надано відповідь про відмову у списанні заборгованості.

Посилається, що, згідно з діючими нормами закону, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Новий власник житла не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо встановлено, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Виключення суми із загальної заборгованості узгоджується з абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Вважає, що бездіяльність АТ «Криворізька теплоцентраль» грубо порушує її право, встановлене законодавством України, що, в свою чергу, спричиняє їй моральні страждання. Завдана моральна шкода виражається в тому, що ОСОБА_1 внаслідок неправомірної відмови у виключенні заборгованості переживає та ці переживання негативним чином вплинули на її здоров`я, а саме постійні думки про несправедливість та неспокійний та тривожний сон. Моральну шкоду оцінює в сумі 20 000 гривень.

Також посилається, що позивачем були понесені судові витрати в розмірі 5 000 гривень за надані адвокатом послуги.

У зв`язку з викладеним, просила зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , власника квартири ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попереднього власника квартири за період з 01 жовтня 2014 року по 12 березня 2017 року у сумі 8 164,21 гривень, стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 20 000 гривень та вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко А.О., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 , власника квартири ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість попереднього власника квартири за період з 01 жовтня 2014 року по 12 березня 2017 року у сумі 8 164,21 гривень, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу 5 000 гривень та моральну шкоду в сумі 20 000 гривень.

Апеляційна скарга обґрунтована доводами, які є аналогічними доводам позовної заяви. Крім того, звертає увагу, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року не було остаточно вирішено питання щодо суми розміру заборгованості за послуги з централізованого опалення. Внаслідок того, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2023 року у справі №214/1512/22 позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 12 березня 2017 по 30 вересня 2021 року за послугу з централізованого опалення в сумі 22 167,36 гривен інфляційні втрати в сумі 3 591,69 гривень, 3% річних в сумі 1 548,72 гривень та у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 550,01 гривень. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (тобто було відмовлено у задоволенні вимог позивача за період з 01 жовтня 2014 року по 12 березня 2017 року у зв`язку з застосуванням строку позовної давності. Таким чином, позивачем була сплачена вся сума заборгованості за рішенням суду, а не за договором купівлі-продажу, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу розмір суми боргу ще не було встановлено рішенням суду.

Позивач вважає, що бездіяльність АТ «Криворізька теплоцентраль» грубо порушує її право, встановлене законодавством України, що, в свою чергу, спричиняє їй моральні страждання.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Криворізька теплоцентраль», посилаючись на необґрунтованість вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , зазначає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, ухвалив законне рішення, відтак, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга позивача без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи письмовими доказами, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 березня 2023 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої криворізької нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №1-280, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно п. 4.9. Договору, за домовленістю сторін, наявний на момент оформлення договору купівлі-продажу, борг за комунальні послуги у повному обсязі переходить до покупця.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 травня 2023 у справі №214/1512/22 частково задоволено позов АТ «Криворізька теплоцентраль», стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , за період 12 березня 2017 по 30 вересня 2021 за послугу з централізованого опалення в сумі 22 167,36 гривень, інфляційні втрати у сумі 3 591,69 гривень, 3% річних у сумі 1 548,72 гривень та в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 550,01 гривень. В задоволенні іншої частини вимог позивача за період з 01.10.2014 по 12.03.2017 у зв`язку з застосуванням строку позовної давності відмовлено. Рішення не оскаржене та набрало законної сили 13 червня 2024 року.

18 травня 2023 року позивачем було виконано рішення суду у справі №214/1512/22.

01 вересня 2023 року представник позивача ОСОБА_2 звернувся до АТ «Криворізька теплоцентраль» з адвокатським запитом щодо списання заборгованості за адресою: АДРЕСА_1 , як заборгованості, щодо якої минув строк позовної давності та яка підлягає списанню, як безнадійна, за період з 01 жовтня 2014 року по 12 березня 2017 року.

Згідно відповіді від 05 вересня 2023 року №7019/39 АТ «Криворізька теплоцентраль» представника позивача повідомлено, що особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий за адресою: АДРЕСА_1 , є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто АТ «Криворізька теплоцентраль». Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Як правило, спосіб захисту порушеного права визначено законом. Зобов`язання АТ «Криворізька теплоцентраль» щодо списання заборгованості за оплату відпущеної теплової енергії не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. Крім того, чинним законодавством не встановлено процедури визнання боргу за житлово-комунальні послуги безнадійним та не визначено механізму його списання. Заборгованість, яка існує на особовому рахунку № НОМЕР_1 , утворилася внаслідок порушення власником приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , вимог чинного законодавства. Тому товариство залишає за собою право до повного погашення боргу, обліковувати його на особовому рахунку № НОМЕР_1 . Додатково зазначили, що власник житлового приміщення АДРЕСА_2 , має право на реструктуризацію заборгованості в розмірі 8172,55 гривень, звернувшись до АТ «Криворізька теплоцентраль».

Ухвалюючи рішення про залишення позовних вимог ОСОБА_1 без задоволення, суд першої інстанції, прийняв до уваги, що ОСОБА_1 при набутті у власність квартири була обізнана про наявність заборгованості за комунальні послуги, відповідно п. 4.9 Договору купівлі-продажу до неї перейшов борг у повному обсязі та своїми діями в суді в подальшому під час розгляду справи № 214/1512/22 вона визнала заборгованість за послугу централізованого опалення. Також суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки у задоволенні основної вимоги відмовлено, а вимога про стягнення моральної шкоди є похідною. Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, витрати на правову допомогу судом першої інстанції віднесені на рахунок позивача.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною 1 статті 16 ЦК України, частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Згідно частини 1, 2 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 11 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії) для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Згідно частини 1 статті 9 цього Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно: визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку, порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них з додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних; розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського) обліку, звітності і контролю господарських операцій, визначає права працівників на підписання бухгалтерських документів; затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додаткову систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно ст. 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи з положень зазначеного Закону та Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року № 237, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто відповідача.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені у статті 11 ЦК України.

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення визначені у ст. 509 ЦК України, згідно якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Проте новий власник майна не зобов`язаний повертати борги попереднього власника, якщо суд установить, що він не брав на себе обов`язку з їх сплати. Договори про надання послуг не обтяжують майна.

Отже, діючим законодавством не передбачено обов`язку покупця квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше житлово-комунальні послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі купівлі-продажу.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19 (провадження № 61-3604 св 20), від 14 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 12 жовтня 2022 року у справі № 312/44/20 (провадження № 61-13033 св 20).

Відповідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Договір купівлі-продажу від 18 березня 2023 року, згідно з яким ОСОБА_1 стала власницею квартири, містить застереження про переведення боргу попереднього власника і свідчить про згоду ОСОБА_1 на таку заміну, що узгоджується з положеннями статті 520 ЦК України.

Отже ОСОБА_1 вчинила правочин щодо прийняття боргу з оплати комунальних послуг попередніх власників вказаної квартири, внаслідок чого на неї може бути покладено обов`язок зі сплати заборгованості, нарахованої відповідачем попереднім власникам, тобто до набуття позивачем у власність квартири.

З огляду на вказане, посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що рішенням суду у справі №214/1512/22, яким були частково задоволені позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги опалення в межах строку позовної давності, і тому має бути виключена з обліку АТ «Криворізька теплоцентраль» сума заборгованості у стягнення якої рішенням суду було відмовлено, є неспроможним.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України).

Відповідно положень частини 3 статті 12, частини 3 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , вважаючи, що її права відповідачем не порушено

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, оскільки полягають лише в незгоді ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко А.О., з результатом розгляду спору.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Відповідно ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко А.О., залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Давиденко Андрій Олександрович, залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 27 листопада 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста