ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3748/24 Справа № 212/6532/23 Суддя у 1-й інстанції - Дехта Р. В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №212/6532/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року,

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (надалі АТ «Криворізька теплоцентраль») про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Позов обґрунтований тим, що позивач зареєстрований та є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

За даною адресою відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення.

На замовлення позивача у 2011 році ТОВ «Естрея» виготовлено робочий проект теплотехнічного розрахунку тепловикористання на опалення і гаряче водопостачання в приміщенні квартири, після чого в квартирі було встановлено індивідуальне автономне опалення.

20 березня 2012 року між представником Криворізького підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» та абонентом ОСОБА_2 складено акт про відключення квартири від мереж ЦО (ГВП).

Однак, всупереч діючого законодавства, АТ «Криворізька теплоцентраль» нараховує суми по оплаті за централізоване опалення, тому позивач вважає дії відповідача по нарахуванню плати за постачання теплової енергії (централізованого опалення) до квартири за адресою: АДРЕСА_1 неправомірними.

На підставі наведеного вище позивач просив суд зобов`язати АТ «Криворізька теплоцентраль» припинити нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення) до квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано неправомірними дії АТ «Криворізька теплоцентраль» з нарахування плати по особовому рахунку № НОМЕР_1 за постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_2 з 01 жовтня 2013 року.

Зобов`язано АТ «Криворізька теплоцентраль» припинити нарахування плати за надання послуг з постачання теплової енергії до квартири АДРЕСА_2 з 01 жовтня 2013 року і в подальшому не нараховувати.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Криворізька теплоцентраль» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем обрано невірний спосіб захисту порушеного права, зокрема, вимога позивача про припинення нарахування плати за послугу постачання теплової енергії до спірної квартири є некоректною та незаконною з огляду з відсутністю законодавчо встановленого механізму припинення нарахування плати за житлово-комунальні послуги.

Судом не враховано, що співвласники квартир та нежитлових приміщень повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла/нежитлових приміщень, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення від такої участі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить залишити рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ «Криворізька теплоцентраль» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , співвласниками квартири є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Листом управління ЖКГ виконавчого комітету Криворізької міської ради №145/8 від 27 січня 2006 року погоджено відключення від системи теплопостачання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 , при умові влаштування альтернативного джерела опалення, для виконання автономної системи необхідно отримати технічні умови в АТ «Криворіжгаз» та проект розроблений проектною організацією. Монтаж повинна виконувати спеціалізована організація відповідно до проекту. Роботи по влаштуванню автономного опалення виконати після завершення опалювального сезону. При роботі автономної системи забезпечити дотримання санітарно-гігієнічних норм в приміщенні квартири. Термін проведення робіт з відключення приміщення від системи опалення погодити з КЖП-31. Після влаштування автономного опалення та опломбування газового лічильника звернутися для розірвання договору на постачання теплової енергії до КП «Криворіжтепломережа».

У 2011 році на замовлення ОСОБА_1 , ТОВ «Естрея» виготовлено робочий проект теплотехнічного розрахунку тепловикористання на опалення і гаряче водопостачання в приміщенні квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

05 липня 2011 року співвласником квартири ОСОБА_2 , представником монтажної організації СПД Кудановим А.В. та представником ЖКП-31 ОСОБА_4 складено АКТ про відключення квартири від мереж ЦО (ГВП).

20 березня 2012 року представником КПТМ та абонентом ОСОБА_2 складено акт про те, що при обстеженні приміщення встановлено: «наявний видимий розрив на мережі центрального опалення, гарячого водопостачання; стояки ізольовані, заглиблені у стіни; у приміщенні встановлено автономне опалення, акт опломбування газового лічильника 14 липня 2011 року.

Листом КПТМ «Криворіжтепломережа» засвідчено прохання не проводити утримання із заробітної плати ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 з технічних причин, оскільки з березня 2012 року вона не являється абонентом КПТМ «Криворіжтепломережа» у зв`язку з встановленням в квартирі індивідуального опалення.

Також встановлено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з 01 жовтня 2013 року по 01 жовтня 2020 року в розмірі 63 724, 75 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 жовтня 2022 року позовні вимоги АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з централізованого опалення залишені без задоволення (справа № 212/8118/20).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 27 березня 2023 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 жовтня 2022 року залишено без змін.

Згідно довідок КОМДІС та детальної виписки з особового рахунку відповідач продовжує нараховувати позивачу плату за комунальні послуги з централізованого опалення.

Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач, як на підстави для задоволення позову послався на те, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , була відключена від мереж ЦО (ГВП) тому АТ «Криворізька теплоцентраль» безпідставно нараховує суми за надання послуг з постачання теплової енергії.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги обґрунтовані, підтвердженні наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (ч. 1 ст. 1 ЦК України).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (ст. 11 ЦК України).

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Питання відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлових будинків, на момент виникнення спірних правовідносин, регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), та Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Порядок).

Відповідно пунктів 24, 25 Правил на момент спірних правовідносин, споживач має право відмовитися від надання послуг центрального опалення, постачання гарячої води і водовідведення. Відключення споживача від мереж ЦО і ГВП здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, на момент спірних правовідносин, здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про теплопостачання» схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення (пункт 26 Правил).

Згідно з пунктами 2.1, 2.2 Порядку на момент спірних правовідносин, для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг центрального опалення та гарячого теплопостачання орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу комісію для розгляду таких питань. Комісія після вивчення конкретних умов приймає рішення, яке оформлюється протоколом, витяг з якого надається заявникові. При позитивному рішенні комісії, заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального теплопостачання і відокремлення від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктами 2.5, 2.6, 2.7 Порядку, відключення приміщень від внутрішньо будинкових мереж виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця таких послуг та власника квартири або уповноваженої ним особи. По закінченні робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження відповідного акту сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого опалення.

Матеріалами справи встановлено, що 27 січня 2006 року Управлінням житлово-комунального господарства міськради (далі УЖКГ) за № 145/8 було погоджено відключення квартири за адресою: АДРЕСА_1 від системи теплопостачання за умови розроблення проекту, розробленого проектною організацією та технічних умов в АТ «Криворіжгаз».

Так, Комісія про розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води була створена відповідно до Рішення виконкому Криворізької міської ради від 08 лютого 2006 року № 90 і надавала дозволи на відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води в період з лютого 2006 року по 2019 рік.

Питання відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води до створення і початку роботи даної Комісії, вирішувалися шляхом надання таких дозволів Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради у вигляді листів-погоджень.

Відповідач жодним належним і допустимим доказом не довів, що лист-погодження наданий відповідачам листом-погодженням УЖКГ за № 145/8 від 27 січня 2006 року в подальшому був скасований чи в судовому порядку був визнаний недійсним, а отже у суду відсутні підстави не враховувати даний доказ, який був наданий позивачем.

На підставі вищезазначеного дозволу за зверненням позивача ТОВ «Естрея» було розроблено робочий проект № 04/2416 Реконструкція існуючої системи опалення приміщень трикімнатної квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вищезазначених умов УЖКГ, Криворізьким підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» 20 березня 2012 року було складено акт обстеження приміщення (квартири АДРЕСА_2 ), яким встановлено наявність видимого розриву системи централізованого опалення, гарячого водопостачання, демонтажу системи гарячого водопостачання, наявності в приміщенні установленого автономного опалення та акту опломбування газового лічильника 14 липня 2011 року.

Наведені обставини свідчать про те, що позивачем вживалися необхідні заходи щодо законного від`єднання квартири АДРЕСА_3 від централізованого опалення, ОСОБА_1 отримав дозвіл на відключення квартири від централізованого опалення, факт відключення квартири від системи централізованого опалення підтверджено спеціалізованою організацію, яка на той час надавала послуги з централізованого опалення КПТМ «Криворіжтепломережа», що підтверджує, що такі дії позивача за своїм змістом і характером не були самовільними, послугами відповідача позивач не користувався, а відтак відсутні підстави для здійснення нарахувань за комунальні послуги з теплопостачання.

Відповідач не заперечує, що позивачем було отримано Дозвіл, отримано проекти та технічну документацію, виконано роботи згідно отриманих проектів та складання Акту від 20 березня 2012 року, доводи відповідача зводяться до того, що Дозвіл був наданий не Міжвідомчою комісією з розгляду питань відключення від мереж центрального опалення, а листом-погодження УЖКГ, коли ще такої Комісії не існувало.

При цьому відповідач не надав суду доказу того, що позивач реально отримував послуги, які ним надавалися після відключення його квартири від мережі центрального опалення.

При відключенні від мереж централізованого опалення без дозвільних документів, вчинених до отримання проектних, технічних документів, такі дії споживача вважаються самовільними, протиправними, які тягнуть відповідальність за самовільне переобладнання приміщень та не надають підстав для припинення обов`язків власників квартир зі сплати за послуги з теплопостачання. Але, позивачем по справі дії вчинялися згідно наданого Дозволу та отриманої технічної документації. Законність, правомірність надання, повнота визначення обсягу вчинення необхідних дій в виданому Дозволі про можливість відключення від централізованого опалення покладається на уповноважений орган (який видає Дозвіл) та дії позивача здійснені у відповідності наданого уповноваженим органом Дозволу не можуть вважатися самовільними.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що процедура відключення квартири позивача від мережі централізованого опалення, яка була врегульована Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання № 4 від 22 листопада 2005 року, порушена не була, оскільки така процедура розпочалася 26 листопада 2005 року, тобто до отримання ОСОБА_1 погодження Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міськради на відключення від системи теплопостачання в квартирі позивача, тобто до погодження на відключення квартири від системи теплопостачання було отримано власником до 27 січня 2006 року, коли виконкомом Криворізької міської ради було ухвалено рішення від 08 лютого 2006 № 90 «Про створення комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води», яким створено комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно Комісія не могла видати позивачеві дозвіл на відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, оскільки вона була створена пізніше та, відповідно, після завершення робіт по відключенню від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води видати затверджений акт відключення квартири позивача від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Отже процедура відключення квартири позивача від мережі централізованого опалення розпочалася 27 січня 2006 року, тобто з дня отримання позивачем погодження Управління житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міськради на відключення від системи теплопостачання в квартирі і завершилась складенням акту про відключення квартири відповідача від мереж ЦО (ГВП).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 456/3896/16-ц.

Відповідно ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В порушення вказаних норм закону відповідач продовжує нараховувати суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за адресою: АДРЕСА_1 , за те, чого позивач не отримував, та про що навіть не домовлялась.

Згідно рішення Верховного Суду України у справі № 6-2951 цс 15 від 20.04.2016 року зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично надавалися постачальником визначеним рішенням, споживачі (абоненти) користувалися (отримували). Однак жодного рішення про надання послуг позивачу не надано до суду.

На той час чинне в України законодавство пов`язує виникнення обов`язку з оплати послуг з централізованого опалення виключно з умовою їх фактичного споживання. Так згідно ч. 2 п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою КМ України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. У свою чергу, виходячи з системного аналізу ст. 901 та 903 ЦК України слідує, що послуги оплачуються за умов їх надання, а не наданою послуга вважається виключно за умови її споживання.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Незважаючи на зазначені факти та норми права відповідач продовжує нарахування за не існуючу послугу.

Проте, жодний нормативно-правовий акт України не містить норм, які б зобов`язували власників, сплачувати за не спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі вартості послуги, яка могла б була бути спожита при користуванні послугою.

Отже, поряд з цим вказаний обов`язок виникає лише у разі отримання споживачем певних послуг.

Згідно підпункту 9 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України № 630 від 21 липня 2005 року споживач звільняється від плати за послуги у разі їх не надання.

Отже, питання щодо фактичного користування житлово-комунальними послугами входить до предмета доказування у справі та має істотне значення для її правильного вирішення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява № 14448/88, § 33).

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не здійснював самовільного відключення від системи централізованого опалення, в його квартирі відключені стояки централізованої системи теплопостачання, і воно законне, а отже він не має фізичної можливості отримувати послуги відповідача і, як наслідок, не має обов`язку сплачувати за послуги, які він не отримував та за теплопостачання, якого відповідач йому не надавав.

Вказаний висновок повністю узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені в Постановах Верховного Суду від 14.02.2020 року у справі №401/799/18, від 27.02.2020 року у справі № 456/3896/16-ц, від 31.03.2021 року у справі №401/853/20.

Переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції у даній справі, апеляційним судом враховано правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 18 листопада 2019 року у справі № 401/2587/18, від 14 лютого 2020 року у справі №401/799/8, від 31 березня 2021 року у справі № 401/853/20, від 21 вересня 2022 року у справі №401/661/20, від 31 травня 2022 року у справі № 402/1623/20, які звертають увагу на ефективність способу захисту позивача, при відсутності вимог про стягнення боргу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 24 липня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста