Номер провадження: 22-ц/813/233/24
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», представника відповідача Собчука О.В.,

від відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» - не з`явились,

від відповідача публічного акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк» - не з`явились,

від відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 не з`явились,

переглянувши справу №522/22113/17 за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», публічного акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича, за участю третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року у складі судді Пучкової І.М., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 23 листопада 2017 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що уклав з АТ «Райффайзен Банк Аваль» Кредитний договір №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року, за яким отримав кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 195895,00 грн.; строк кредитування 240 місяців по 18 вересня 2027 року. Банк відступив право вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами, як наслідок з червня 2017 року йому почали надходити дзвінки та повідомлення від невідомих йому осіб з вимогою повернути гроші. Крім того, до виконання був пред`явлений прострочений виконавчий лист, при виконанні якого з його пенсії вилучалося 20% коштів. Вважає, що відбулася передача його та поручителя персональних даних та даних, що містять банківську таємницю, без їх письмової згоди, протизаконне вилучення значної частини його пенсії, чим завдано моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» просив стягнути з відповідачів солідарно на його користь на відшкодування моральної шкоди 39179000,00 грн. (т.1 а.с.1-3).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2017 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.15).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 січня 2018 року у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на кошти відповідачів в межах суми стягнення відмовлено (т.1 а.с.23-24).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2018 року призначено підготовче засідання (т.1 а.с.37-38).

Відповідач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що право повністю або частково передати (відступити) свої права та зобов`язання по Кредитному договору №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року викладено в пункту 8.6 Договору, отримання додаткової згоди позичальника не вимагається. На час укладення договорів відступлення права вимоги 27 червня 2017 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та АТ «Комерційний індустріальний банк», а в подальшому між АТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» не існувало обмежень щодо укладення договорів факторингу в частині набуття фактором відступленого права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників фізичних осіб (розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг» №1926 від 13 серпня 2015 року втратило чинність). Щодо доводів про те, що умови кредитного договору є несправедливими, то із аналізу норми статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» слідує, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві. В даному випадку таких ознак не встановлено. Щодо розголошення Банком відомостей, що становлять банківську таємницю та персональних даних, то за умовами пункту 11.2 Кредитного договору позичальник погодився, що умови, передбачені пунктом 11.1 цього договору щодо збереження банківської таємниці, не поширюються на випадки розкриття кредитором третім особам інформації щодо позичальника, що складає банківську таємницю, у випадку порушення позичальником умов цього Договору або у випадку наявності фактів невиконання позичальником своїх фінансових зобов`язань перед іншими кредиторами; у зазначених випадках позичальник надає згоду кредитору розкривати інформацію, що складає банківську таємницю, шляхом надання її способом та в обсягах, визначених кредитором, необмеженому колу третіх осіб, у тому числі фінансовим установам, іншим установам, підприємствам, організаціям. Підписанням Кредитного договору позичальник засвідчив свою згоду з умовами та порядком розкриття банківської таємниці. Щодо отримання смс-повідомлень та дзвінків, то пункт 11.4 Кредитного договору надає кредитору таке право. Розмір компенсації моральної шкоди у разі її завдання підлягає обґрунтуванню. Позивач не зазначив, в чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив у визначенні розміру відшкодування (т.1 а.с.40-42).

Відповідач АТ «Комерційний Індустріальний Банк» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що договори відступлення прав вимоги були укладені правомірно. Позивач безпідставно зазначає про несправедливість умов кредитного договору, Умови, з якими Закону України «Про захист прав споживачів» пов`язує несправедливість умов договору, відсутні. В чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив у визначенні розміру відшкодування, не зазначено (т.1 а.с.69-73).

Відповідач АТ «Райффайзен Банк Аваль» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що зобов`язання за договорами, права вимоги по яким були відступлені, не відносяться до таких, що нерозривно пов`язані з особою кредитора. Позивач допустив невиконання кредитного договору, тому Банк скористався своїм правом та відступив права вимоги за кредитним договором та договором забезпечення ПАТ «Комерційний індустріальний банк». Позивач не зазначає і не посилається на порушення його права та інтересів, не надає доказів завдання йому моральної шкоди (т.1 а.с.129-131).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 березня 2018 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.139).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2018 року справу передано на розгляд до Київського районного суду м. Одеси за підсудністю (т.1 а.с.209-210).

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 26 грудня 2018 року справу прийнято до провадження (т.2 а.с.3).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року в задоволенні позову відмовлено (т.3 а.с.198-201)

Висновок суду мотивовано безпідставністю вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.3 а.с.208-210).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами відступлені безпідставно, як наслідок передано персональні дані та банківську таємницю без його на то письмової згоди. Персональні дані особи захищені Конституцією та Законом України «Про захист персональних даних». Вимоги Закону України «Про банки і банківську діяльність» покладають на банк обов`язок належним чином зберігати і охороняти банківську таємницю. Розголошення банком відомостей, що становлять банківську таємницю, надає право клієнту вимагати від банку відшкодування завданих збитків та моральної шкоди. Дії відповідачів вплинули на його здоров`я, душевний стан, чим завдали моральних страждань, які мають бути відшкодовані у визначеному ним розмірі.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзиви на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) укладено Кредитний договір №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року, за яким надано кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 195855,00 грн. під 13,75% річних на строк по 18 вересня 2027 року (т.1 а.с.6-8).

Між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року, укладено Іпотечний договір №б/н від 19 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мазаратій І.В., зареєстрований в реєстрі за №27, за яким передано в іпотеку земельну ділянку площею 0,220 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

27 червня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» укладено Договір відступлення права вимоги №114/7-4559, відповідно до якого відступлене право вимоги за укладеним між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 Кредитним договором №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року (право грошової вимоги перейшло до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк»).

27 червня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» укладено Договір відступлення права вимоги за іпотечними договорами, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юдіним М.А., зареєстрований в реєстрі за №488, відповідно до якого відступлене право вимоги за укладеним між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 Іпотечним договором б/н від 19 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мазаратій І.В., зареєстрований в реєстрі за №27.

27 червня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги №114/7-4559/ДГ, відповідно до якого відступлене право вимоги за укладеним між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 Кредитним договором №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року (право грошової вимоги перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія»).

27 червня 2017 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний Індустріальний Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» укладено Договір відступлення права вимоги за договорами іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Юдіним М.А., зареєстрований в реєстрі за №489, відповідно до якого відступлене право вимоги за укладеним між відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 Іпотечним договором б/н від 19 вересня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Мазаратій І.В., зареєстрований в реєстрі за №27.

Згідно Вимоги про усунення порушення умов Кредитного договору №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року, що була надіслана ОСОБА_1 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» заборгованість станом на 27 червня 2017 року становила в загальній сумі 456941,99 грн., з них заборгованість за кредитом 195093,73 коп., заборгованість за відсотками 261848,26 грн.

Щодо відступлення права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами без згоди позичальника.

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Відповідно до пункту 8.6 Кредитного договору з укладенням цього Договору позичальник надав згоду на те, що кредитор має право повністю або частково передати (відступити) свої права та зобов`язання по цьому Договору, а також за договорами, пов`язаними із забезпеченням виконання зобов`язання за цим Договором, третій особі без додаткового отримання згоди позичальника.

Отже, доводи ОСОБА_1 про завдання моральної шкоди відступленням права вимоги за кредитним та забезпечувальним договорами без його на то згоди безпідставні.

Щодо неправомірності продажу банками кредитного портфелю фізичної особи.

На час укладення договорів відступлення права вимоги 27 червня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», а в подальшому між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не існувало обмежень щодо укладення договорів факторингу в частині набуття фактором відступлення права грошової вимоги за договорами факторингу до боржників фізичних осіб.

Розпорядження, на яке посилається позивач, втратило чинність на підставі Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №1926 від 13 серпня 2015 року.

Чинним було Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06 лютого 2014 року №352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03 квітня 2009 року №231», в якому фінансову послугу факторингу визначено сукупністю таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів) як: 1) фінансування клієнтів суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; 2) набуття відступленого права грошової вимоги, в тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; 3) отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Отже, доводи ОСОБА_1 про завдання моральної шкоди неправомірним, на його думку, продажем кредитного портфелю безпідставні.

Щодо відповідності кредитного договору нормам Закону України «Про захист прав споживачів» (несправедливість умов договору).

Відповідно до частини 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У розумінні статті 18 вказаного Закону для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; умови договору завдають шкоди споживачеві.

Кредитний договір №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року ознак несправедливості у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» не містить.

Отже, доводи ОСОБА_1 про завдання моральної шкоди несправедливістю умов кредитного договору безпідставні.

Щодо розголошення банком відомостей, що становлять банківську таємницю та персональних даних.

Відповідно до пункту 11.1 Кредитного договору №014/80054/85/82377 від 18 вересня 2007 року інформація, що складає банківську таємницю, розкривається кредитором виключно у випадках, передбачених цим Договором або чинним законодавством.

Відповідно до пункту 11.2 Кредитного договору позичальник погодився, що умови, передбачені пунктом 11.1 цього Договору щодо збереження банківської таємниці, не поширюються на випадки розкриття кредитором третім особам інформації щодо позичальника, що складає банківську таємницю у випадку порушення позичальником умов цього Договору або у випадку наявності фактів невиконання позичальником своїх фінансових зобов`язань перед іншими кредиторами. У зазначених випадках позичальник надає згоду кредитору розкривати інформацію, що складає банківську таємницю, шляхом надання її способом та в обсягах, визначених кредитором, необмеженому колу третіх осіб, у тому числі фінансовим установам, іншим установам, підприємствам, організаціям.

Відповідно до пункту 11.3 Кредитного договору позичальник також згоден, що кредитор на власний розсуд буде надавати в обсягах та формі, визначених кредитором, інформацію, що складає банківську таємницю, третім особам, які матимуть намір придбати права вимоги за цим договором.

Відповідно до пункту 11.7 Кредитного договору з підписанням цього Договору позичальник свідчить, що він погодився з умовами та порядком розкриття банківської таємниці, зазначеними в цьому договорі.

Отже, доводи ОСОБА_1 про завдання моральної шкоди протиправним, на його думку, розголошенням при відступленні прав вимоги відомостей, що становлять банківську таємницю, та персональних даних безпідставні.

Щодо отримання смс-повідомлень та дзвінків.

Відповідно до пункту 11.4 Кредитного договору позичальник погодився, що кредитор на власний розсуд будь-яку кількість разів буде телефонувати йому, направляти відомості про строк та розміри його зобов`язань перед кредитором, нарахування, виконання/неналежне виконання позичальником зобов`язань за цим Договором, іншу інформацію та повідомлення, пов`язані/передбачені Договором, а також комерційні пропозиції кредитора та рекламні матеріали за допомогою поштових відправлень, листів-звернень, електронних засобів зв`язку, смс-повідомлень тощо на адреси/номери телефону, адреси електронної пошти, вказані позичальником або, які стали відомі кредитору іншим чином. При цьому позичальник несе всі ризики, пов`язані з тим, що направлена кредитором інформація стане доступною третім особам.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст.23 ЦК України).

Відшкодування моральної шкоди є наслідком порушенням прав особи.

В силу визначеного статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається я на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Обставини, якими позивач обґрунтував завдання моральної шкоди, не мають наслідком відшкодування моральної шкоди. Позивач не довів, що відповідачі порушили його права.

Правові підстави для задоволення позову про відшкодування моральної шкоди відсутні, з чим суд першої інстанції визначився правильно.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», публічного акціонерного товариства «Комерційний Індустріальний Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича, за участю третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишено без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 липня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова