Провадження №2-о/523/484/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявниці- ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

УСТАНОВИВ:

18 липня 2024 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту належності ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Просвіркіною Т.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1-4328.

В обґрунтування своєї заяви вона вказувала на те, що її матері ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу належала квартира АДРЕСА_1 , після смерті матері заявниця, як донька, та онука померлої звернулися до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину. Проте через наявність помилки у написанні прізвища матері « ОСОБА_5 » у договорі купівлі-продажу квартири їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим заявниця звернулася до суду.

23 липня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

Заявниця та її представник підтримали заявлені вимоги.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердила викладені ОСОБА_1 обставини.

Дослідивши матеріали справи, суд дыйшов висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Факт, який просить встановити заявниця, потрібен їй для оформлення спадкових прав після смерті матері.

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , актовий запис № 1261 від ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя Непомящих народилася донька ОСОБА_8 , яка 18 червня 1988 року, уклавши шлюб з ОСОБА_9 , змінила своє прізвище на « ОСОБА_10 ».

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , яка була наймачем квартири АДРЕСА_1 , подала голові райвиконкому заяву про продаж їй у приватну власність квартири, в якій вона проживає разом зі своїм чоловіком ОСОБА_7 . До вказаної заяви додала довідку про склад сім`ї.

Виконавчим комітетом Суворовської районної ради народних депутатів було прийнято рішення № 1805 від 24 липня 1992 року про продаж ОСОБА_4 у приватну власність вищевказаної квартири.

09 грудня 1992 року між виконкомом Суворовської районної ради народних депутатів міста Одеси в особі майстра ЖЕП-99 ОСОБА_11 , що діяла на підставі довіреності, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу посвідчувався державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Просвіркіною Т.В. та був зареєстрований в реєстрі за № 1-4328.

На підставі договору купівлі-продажу 28 грудня 1992 року ОМБТІ зареєстровало право приватної власності на придбану квартиру за покупцем, реєстраційний номер 379, кн. 76 доп, стр. 188.

Як вбачається з копії паспорту громадянина України, адреса проживання ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_1 була зареєстрована з 06 червня 1979 року.

ОСОБА_4 оформила на своє ім`я особові рахунки із надавачами комунальних послуг, сплачувала від свого імені комунальні платежі.

Проте у рішенні виконавчого комітету Суворовської районної ради народних депутатів № 1805 від 24 липня 1992 року про продаж квартири і у договорі купівлі-продажу від 09 грудня 1992 року помилково прізвище покупця було зазначено « ОСОБА_5 ».

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 .

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є заявниця та її донька, ОСОБА_3 онука померлої.

Державний нотаріус Четвертої державної нотаріальної контори відмовив заявниці у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 через розбіжності у написанні прізвища матері у договорі купівлі-продажу квартири - «Непомняща» із свідоцтвом про смерть.

Отже, вказані розбіжності свідчать про допущену помилку під час оформлення договору купівлі-продажу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, без встановлення якого вона не може оформити спадкові права на майно після смерті матері, а встановити його в іншому порядку неможливо, оскільки з 17 лютого 2010 року Восьма Одеська державна нотаріальна контора припинила своє існування.

Отже, із наданих доказів судом встановлено, що договір купівлі-продажу від 09 грудня 1992 року належить ОСОБА_4 , тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.76-81,258-259,263,265,268,273,293,315,319,353-355 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про встановлення факту належності правовстановлюючого документа задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори Просвіркіною Т.В., зареєстрованого у реєстрі за №1-4328.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Суддя

Повне рішення складено 22 листопада 2024 р