У Х В А Л А

Справа № 932/5198/24

Провадження № 2-зз/932/27/24

04 липня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.,

при секретарі Рибалці В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, що вжитті в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним (справа № 2-36/2003),-

В С Т А Н О В И В:

17.06.2024 до суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, що вжитті в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі0продажу недійсним (справа № 2-36/2003).

Заявник у судове засідання не з`явися, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, суд розглядає заяву, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та заяву про скасування заходів забезпечення позову, суд доходить висновку про задоволення заяви за наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська суду від 10.07.1997 року було накладено арешт на кв. АДРЕСА_1 .

Рішенням суду від 30.04.2003 року було відмолено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.07.2003 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2003 року залишено без змін.

12.08.2003 року позивачами подано до Верховного Суд України касаційну скаргу на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.04.2003 року та рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.07.2003 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 15.03.2005 року у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 було відмовлено.

Рішення Бабушкінського районного суду від 30.04.2003 року набрало законної сили 15.03.2005 року.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Частиною ч. 1 ст. 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За правилами ч.ч. 9, 10 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно п.10 постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22.10.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантується право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

З матеріалів справи судом встановлено, що застосовані заходи забезпечення позову діють протягом тривалого часу - з 10.07.1997 року, рішення про відмову в задоволенні позову набрало законної сили 15.03.2005 року, а тому суд вважає, що подальший арешт майна є неправомірним втручанням у право ОСОБА_1 на користування своїм майном, яке підлягає захисту, а відтак суд дійшов висновку, що у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову потреба відсутня, тому заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 260, 261, 352-355 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача про скасування заходів забезпечення позову, що вжитті в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, що вжитті в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу недійсним - задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.1997 року та скасувати арешт квартири № кв. АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складення.

Суддя В.В. Куцевол