КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про відмову від позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики у розмірі 450000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог вказував, що 24.07.2019 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до умов якого він позичив відповідачу 450000,00 грн., які останній зобов`язався повернути готівкою у строк до 24.07.2022 року.

При цьому, на підтвердження укладення вказаного договору відповідачем була надана розписка про отримання грошових коштів в розмірі 450 000,00 грн. строком до 24.07.2022 року.

Разом з тим, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів у визначений строк та проігнорував вимогу позивача повернути йому грошові кошти, останній звернувся до суду з даним позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 27.03.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики в сумі 450 000, 00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 500,00 грн. (а.с. 32-35).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, в обгрунтування апеляційної скарги в частині порушення судом норм процесуального права, зазначає, що у справі не було постановлено ухвалу про закінчення підготовчого засідання та перехід до розгляду справи по суті.

Також, матеріали справи не містять жодного доказу отримання відповідачем по справі судових повісток про виклик у судове засідання.

Зазначає, що ним не подавалася до суду заява про визнання позовних вимог, а отже остання була сфальсифікована позивачем.

Стверджує, що він не укладав з позивачем договору позики та не складав розписку про отримання грошових коштів від останнього.

При цьому, зауважує, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що матеріали справи не містять оригіналу боргової розписки та договору позики (а.с. 44-49).

Ухвалами Київського апеляційного суду від 26.07.2024 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду (а.с. 112-114).

19.10.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відмову від позову, в якій він просив закрити провадження у справі та скасувати рішення суду першої інстанції у даній справі.

26.11.2024 надійшла повторна аналогічна за змістом заява про відмову від позову.

Заява обгрунтована тим, що він не подавав даний позов, за нього він був поданий невідомими особами, у зв'язку з чим він звернувся до поліції з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши заяву та матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність процесуальних підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно з п. 3 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право: визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у відповідній частині.

Серед процесуальних прав та обов`язків сторін, визначених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, передбачено і право позивача відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 255 ЦПК України однією з підстав закриття провадження у справі є відмова позивача від позову і відмова прийнята судом.

За положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для відхилення заяви ОСОБА_1 про відмови від позовних вимог до ОСОБА_2 про стягнення боргу та неприйняття такої відмови апеляційним судом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про прийняття відмови позивача від позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення боргу, визнання рішення суду першої інстанції нечинним та закриття провадження у справі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 206, 255, 256, 373, 374 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 27 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів до суду касаційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 29 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова