Справа № 314/964/24
Провадження № 2/314/660/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2024 м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Свідунович Н.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

секретар судового засідання Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 314/964/24 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зіменко О.В. звернулась до суду із позовною заявою до Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона є рідною донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 20.01.2023 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) складено відповідний актовий запис про смерть за № 42. Підставою для реєстрації актового запису про смерть ОСОБА_3 стало рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 314/191/23 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, після розірвання шлюбу з матір`ю позивачки, ОСОБА_3 виїхав проживати до м. Армянськ АР Крим, де і настала його смерть. У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про прийняття спадщини, за наслідками якої заведено спадкову справу за № 74/2022.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , актовий запис про смерть за № 176, складений 10.03.2022 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), який доводився рідним братом померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та, відповідно, рідним дядьком позивачки. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та житлового будинку АДРЕСА_1 . Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_4 , окрім позивачки, відсутні. У встановлений законом строк вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про прийняття спадщини, за наслідками якої заведено спадкову справу за № 73/2022. Разом з тим, у позивачки оригінали документів щодо підтвердження факту родинних відносин та права власності на спадкове майно відсутні. ОСОБА_4 помер раптово біля магазину, де його й знайшли мешканці с. Михайло-Лукашеве. Під час перебування позивачки у іншій країні, з дозволу сільської ради, до житлового будинку заселено вимушених переселенців.

У зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, а також документів, які підтверджують факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, постановами приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. від 30.10.2023 за № 603/02-31, від 01.02.2024 за № 99/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно земельної ділянки площею 0,9940 га, а також житлового будинку АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, позивач просить суд встановити факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_1 є племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 дядька ОСОБА_4 , а також визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,9940 га, кадастровий номер :02:002:0098 та житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями і спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 06.03.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

08.03.2024 на адресу суду від представника позивача надійшли документи на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 11.03.2024справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача та витребувано від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець Ольги Сергіївни належним чином завірену копію спадкової справи № 73/2022, заведеної після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також належним чином завірену копію спадкової справи № 74/2022, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.04.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 73/2022, заведена після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

26.04.2024 на адресу суду від приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи № 74/2022, заведена після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 07.06.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, наполягали на задоволенні позову в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не з`явився, відповідач про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, відзив на позов на адресу суду не подав.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Крім того, у судовому засіданні за клопотанням представника позивача були допитані свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Так, свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона є матір`ю позивачки, її колишній чоловік ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рідні брати. останній проживав разом з батьками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в с. Михайло-Лукашеве. Незважаючи на розлучення. батьки її колишнього чоловіка підтримували спілкування з онукою. ОСОБА_10 постійно жив з батьками, ніколи не був одружений, дітей не мав, тому після смерті його батьків позивачка залишилась єдиною родичкою, вона постійно допомагала йому, спілкувалась, приїжджала гостювати.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що є рідною тіткою позивачки, її сестра ОСОБА_11 (матір позивачки) у 1979 році вийшла заміж за ОСОБА_3 . Останній мав брата ОСОБА_10 , який жив з батьками в с. Михайло-Лукашеве, одружений не був, дітей не мав.

Свідок ОСОБА_7 також підтвердив, що ОСОБА_4 рідний брат батька позивачки, з яким вона підтримувала добрі та дружні стосунки. ОСОБА_10 ніколи не був одружений, дітей не мав.

Заслухавши позивача, його представника, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10.03.2022 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України.

Заповітів ОСОБА_4 не залишив, тому спадкування спадщини, яка відкрилась після його смерті, має здійснюватися за законом.

01.02.2022, у встановлені законом строки, позивачка ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інших спадкоємців протягом встановленого законом строк для подання заяви про прийняття спадщини, а також на час розгляду справи встановлено не було.

В подальшому ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області Чепець О.С. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо належних померлому земельної ділянки площею 0,9940 га, кадастровий номер :02:002:0098 та житлового будинку АДРЕСА_1 , однак постановами 30.10.2023 за № 603/02-31, від 01.02.2024 за № 99/02-31 приватний нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вказане майно, а також документів, які підтверджують факт родинних відносин між спадкоємцем та спадкодавцем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачка зазначає, що є рідною племінницею померлого ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був рідним братом її батька ОСОБА_3 .

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами. Частиною 2 цієї статті передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз`яснення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину та інше.

Судом встановлено, що позивачка 13.08.2004 документована паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Вільнянським РВ УМВС України в Запорізькій області.

Згідно свідоцтва про народженнясерії НОМЕР_3 , виданого 24.05.1980 Вільнянським райвідділом РАГС Запорізької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась ОСОБА_12 , батьком якої записаний ОСОБА_3 .

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого 06.09.2003, ОСОБА_12 уклала шлюб з ОСОБА_7 , про що Запорізьким міським відділом громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції складено відповідний актовий запис № 1127, прізвище дружини після укладення шлюбу " ОСОБА_13 ".

Таким чином, позивачка є рідною донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Джанкой Джанкойського району Автономної Республіки Крим, про що свідчать копія рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 17.01.2023 у справі № 314/191/23, а також копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 20.01.2023 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8 від 30.10.2023 вбачається, що ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що Михайло-Лукашівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області складено відповідний актовий запис № 23 від 01.06.1954, батьком якого записано ОСОБА_9 , а матір`ю ОСОБА_15 .

Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 від 30.10.2023 вбачається, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що Михайло-Лукашівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області складено відповідний актовий запис № 35 від 27.10.1958, батьком якого записано ОСОБА_9 , а матір`ю ОСОБА_8 .

Із Повного витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 7 від 30.10.2023 вбачається, що ОСОБА_9 та ОСОБА_15 13.11.1958 уклали шлюб, про що Михайло-Лукашівською сільською радою Вільнянського району Запорізької області складено відповідний актовий запис № 19 від 13.11.1958, прізвище дружини після реєстрації шлюбу " ОСОБА_16 ".

Отже, з копій перелічених вище документів встановлено, що батько позивачки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним братом ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в свою чергу, позивачка є рідною племінницею померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 . Вказаний факт того, що заявниця є матір`ю ОСОБА_17 також підтверджений допитаними у судовому засіданні свідками.

За вимогами ч. 3 ст. 1266 ЦК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Таким чином, позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею майна після смерті дядька ОСОБА_4 в порядку права представлення (ч. 3 ст. 1266 ЦК України), як спадкоємець другої черги права на спадкування (ст. 1262 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини, а згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 0,9940 га, кадастровий номер :02:002:0098, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на землю серії ЯЛ № 475552, зареєстрованого за № 00658 від 08.10.2011, та житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України "Про нотаріат", при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, чинним законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України "Про нотаріат", покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Верховний Суд України у п. 23 Постанови Пленуму № 7 від 30.05.2008 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивачка через відсутність у нього правовстановлюючих документів на спадкове майно не може оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому її права підлягають захисту в судовому порядку шляхом визнання за нею права власності на це майно.

Так, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Чепець О.С. від 01.02.2024 за № 99/02-31, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом стосовно об`єкта нерухомого майна житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок.

Так, листом від 23.12.2022 за № 1458 Михайло-Лукашівська сільська рада повідомила про відсутність у сільській раді документів, що посвідчують право власності ОСОБА_4 на житловий будинок АДРЕСА_1 , проте надано виписку із Книги по господарського обліку сільської ради, у якій зазначено про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 збудовано у 1962 році, загальна площа будинку 58,0 кв.м, земельна ділянка домоволодіння становить площу 0,19 га. Житловий будинок взято на погосподарський облік сільської ради 01.04.1987. ОСОБА_4 значиться як голова домогосподарства.

З метою приведення документів на житловий будинок АДРЕСА_1 у відповідність до вимог чинного законодавства, на замовлення позивачки, фізичною особою підприємцем ОСОБА_18 , який має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних зі створенням об`єктів архітектури, серії АЕ № 005579, виданий 09.10.2019 Атестаційною архітектурно-будівельною комісією, виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

Відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 24.05.2001 № 127 (у редакції наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2018 № 186), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773, будинок садибного типу житловий будинок, розташований на окремій земельній ділянці, який складається із житлових та допоміжних (нежитлових) приміщень.

Відповідно до п. 13 вищевказаної Інструкції, складовими частинами технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами є: схема розташування будівель та споруд; експлікація до схеми розташування будівель та споруд; план будинку садибного типу; експлікація приміщень будинку садибного типу; характеристика будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.

Станом на 1987 рік, тобто час, коли ОСОБА_4 оселився в будинку, діяла Інструкція про порядок проведення технічної інвентаризації житлового фонду, затверджена наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 № 380, яка в подальшому згідно Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127 "Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773, визнана такою, що втратила чинність та не застосовується на території України.

Так, відповідно до вимог Інструкції, затвердженої наказом ЦСУ СРСР від 15.07.1985 № 380, було передбачено, що у сільській місцевості підставою для реєстрації є погоподарські книги та виписки із них.

Відповідно до виписки із погосподарської книги виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради, ОСОБА_4 є головою домогосподарства, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 1987 року.

Відповідно до п.1.4. Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої Наказом Державного комітету статистики України від 08.12.2010 № 491, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.01.2011 за № 9/18747, голова домогосподарства - особа, яка очолює домогосподарство й несе відповідальність за нього. Вона визначається членами домогосподарства і, як правило, є господарем, людиною, яка приймає щоденні рішення стосовно діяльності домогосподарства. Здебільшого голова домогосподарства є власником житлового будинку і/або земельної ділянки (ділянок); домоволодіння - житловий будинок з прилеглою до нього земельною ділянкою та належними йому господарськими спорудами та будівлями.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05.08.1992 та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим, що також кореспондується із п. 42 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій (яка діяла станом на 1987 рік) державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящихся, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Згідно погосподарського обліку, житловий будинок АДРЕСА_1 збудовано у 1964 році, будинок введено в експлуатацію, даний об`єкт нерухомого майна є об`єктом закінченого будівництва.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ІІК України, листа Міністерства юстиції України №19-32/319 від 21.02.2005, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Таким чином, відсутність державної реєстрації речового права на об`єкт нерухомого майна при вищевикладених обставинах не перешкоджає суду визнати право власності за позивачкою на це майно у порядку спадкування.

Крім того, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Запорізького районного нотаріального округу Чепець О.С. від 30.10.2024 за № 603 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку з тих підстав, що спадкоємицею не надано документ, що посвідчує прав власності на земельну ділянку.

Так, листом від 22.02.2024 № 29-8-0.37.1-713/2-24 Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області надало належним чином заверну копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 475552, зареєстрований за номером 00658 від 08.10.2011, виданого громадянину ОСОБА_4 щодо земельної ділянки площею 0.9940 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :02:002:0098.

Архівний відділ Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області листом від 19.02.2024 № 07-02/08 надав належним чином завірену копію розпорядження від 15.03.2011 № 170 та додаток до розпорядження - архівний витяг, Список громадян, яким передається у приватну власність земельні ділянки із земель запасу на території Михайло-Лукашівської сільської ради для ведення особистого селянського господарства. Так, за порядковим № 27 ОСОБА_4 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.9940 га.

На даний час Законами України "Про державний земельний кадастр" та "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" видача державних актів на право власності на земельну ділянку не передбачена.

Згідно зі ст. 78 Земельного кодексу України, у редакції, чинній на час набуття права власності на земельну ділянку, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Відповідно до ст. 125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до п. "г" ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Таким чином, відсутність у позивачки оригіналів правовстановлюючих документів на земельну ділянку при вищевикладених обставинах не перешкоджає суду визнати право власності за нею на це майно у порядку спадкування.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що обставини, викладені в позовній заяві, законні та обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до виконавчого комітету Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області (, адреса місцезнаходження: Запорізька область, Запорізький район, с. Михайло-Лукашеве, вул. Космічна, 8) про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною племінницею ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Михайло-Лукашеве Запорізького району Запорізької області.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,9940 га, кадастровий номер :02:002:0098, право на яку посвідчено Державним актом на право власності на землю серії ЯЛ № 475552, зареєстрованого за № 00658 від 08.10.2011, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянкою України, РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма господарськими будівлями і спорудами, у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складений 02.10.2024.

Суддя Наталія Миколаївна Свідунович

02.10.2024