У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Цмур В.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч.6 ст.259 та ч.6 ст.268 ЦПК України 23.10.2024 року було проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено та підписано 25.10.2024 року.

Позивач Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 15 серпня 2024 року у справі відкрито провадження, постановлено: розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

20.09.2024 від представника позивач по справі надійшла заява в якій вказано на те, що після звернення Банку до суду з зазначеним позовом Відповідач погасив поточну заборгованість за договором.

Представник відповідача зазначає, що відповідно до ст.142 ч.3 ЦПК України, у разі відмови Позивача від позову понесені ним витрати Відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з Позивача. Однак якщо Позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх Відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою Позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з Відповідача.

На підставі зазначеного та керуючись ст.255 ч.1 п.4 ЦПК України, представник позивача просить: закрити провадження у справі № 308/13205/24 за позовом AT "A-Банк" до ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 про стягнення заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач, який про дату на час розгляду справи повідомлявся належним чином у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву та клопотань від ОСОБА_1 на адресу суду не надходило.

Згідно ч. 1 ст. 223 Цивільно-процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Випадки відкладення розгляду справи відсутні.

Дослідивши матеріали справи, клопотання позивача про закриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідноч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно доч.1ст.13ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч.3 вказаної нормо учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Від представника позивача по справі через канцелярію суду надійшла заява про закриття провадження у справі. Так, згідно заяви представник Банку вказує на те, що заборгованість була погашена відповідачем, а отже відсутній предмет спору, тому на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України просить провадження у справі закрити.

Відповідно п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, передбачено що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ч.3 вказаної нормо учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Суд констатує, що в заяві від 20.09.2024 про закриття провадження у справі, позивач покликається саме на п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК, тобто фактично відмовляється від позову. При цьому зауважує, що після звернення до суду відповідач погасив поточну заборгованість за договором. Відтак не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Вказаний факт представник позивача не заперечує та визнає.

Разом з тим, підстав для неприйняття відмови від позову судом не встановлено, тому суд вважає за потрібне закрити провадження у справі.

Приймаючи до уваги, що позивач відмовився від позову, суд вважає за необхідне прийняту відмову від позову та закрити провадження по справі.

Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду регламентується статтею 142 ЦПК України.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позову сплачено згідно платіжного доручення № 750 від 24.07.2024 року позивачем суму судового збору 3028 грн.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Згідно ч.3 вказаної норми, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, представник позивача відмовився від позову внаслідок задоволення вимоги після пред`явлення такого до суду, В поданій до суду заяві представника позивача від 20.09.2024 про закриття провадження у справі, прохальна частина такої жодних заяв або клопотань з даного приводу не містить.

Заяву про стягнення понесених судових витрат, відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України з відповідача на користь позивача, клопотання про повернення 50 відсотків суми сплаченого судового збору представник позивача окремо не подавав також.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 41, 206, 255 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову позивача Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» від позову до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Провадження у справі за позовною заявою Акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, закрити на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Роз`яснити позивачу, що згідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Згідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В.Фазикош