Справа № 189/4114/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26.07.2024 року смт Покровське

Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лукінової К.С.,

при секретарі Копиці С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Покровське за позовом цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Покровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Покровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1976 року по 21.12.2022 року проживала однією сім`єю із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_3 цивільний чоловік позивачки ОСОБА_3 помер, про що в Книзі реєстрації смертей 26 грудня 2022 року зроблений відповідний актовий запис за №2133 та видано 26 грудня 2022 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 . Спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , крім іншого, складається із земельної ділянки загальною площею 4,486 га кадастровий номер :03:001:0464. Увесь цей час позивачка з ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах, мали спільний бюджет та вели спільне господарство. Від спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу маємо спільну дитину: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 18 жовтня 2023 року позивачка звернулася до Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області як цивільна дружина з питання оформлення своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , однак на її усне звернення державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. мені було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що нею не надано документів, що підтверджують родинні стосунки спадкодавця та спадкоємця. В зв`язку з чим просить суд, встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1976 року до моменту смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,486 га, кадастровий номер :03:001:0464, яка розташована на території Гаврилівської сільської ради Синельниківського (Покровського) району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом, яка належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, представник позивачки надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Просить не допитувати свідків, оскільки сторона відповідача не заперечує факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_1 однією сім`єю без шлюбу.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник - ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без участі позивача та його представника. Позовні вимоги не визнає в повному обсязі, проте, не заперечує факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_7 з 1976 року до моменту його смерті.

Представник третьої особи Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. в судове засідання не з`явилася, просила розгляд справи проводити без її участі, та винести рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно копії акту про обстеження матеріально-побутових умов сім`ї позивачка ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 з 1976 року по 2022 рік та вели спільне господарство (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народилася ОСОБА_8 , батьками якої записано ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ( а.с. 5). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 74 роки (а.с. 8). Згідно копії довідки, виданої виконкомом Маломихайлівської сільської ради Синельниківського району від 16.05.2023 року № 153, померлий ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований в будинку, що розташований в АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 в будинку були зареєстровані та зареєстровані на даний час: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 120713 та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 353049808 , ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 4, 486 га, кадастровий номер :03:001:0464 (а.с.9-12). Згідно копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.10.2023 року, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не надано документів про родинні стосунки з померлим, як дружина, та за відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості про державну реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 з ОСОБА_3 відсутні, вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом на обов`язкову частку спадщини відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України, на майно ОСОБА_10 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_1 , не може бути видано (а.с. 13). Як вбачається з копії спадкової справи № 164/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 13.06.2023 року, ОСОБА_3 за життя склав заповіт, відповідно до якого усе своє майно повністю заповів ОСОБА_11 , 1978 року народження. Згідно матеріалів справи, ОСОБА_11 являється донько гою померлого ОСОБА_3 ( а.с.32-33). ОСОБА_11 23.12.2020 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_12 , прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_13 (а.с. 32). 13.06.2023 року ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом (а.с. 30). Згідно відповіді з відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 499/3121-26 від 25.04.2024 року, станом на 25.04.2024 року відомості про реєстрацію шлюбу (розірвання) на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно даних Державного реєстру актів цивільного стану громадян актові записи відсутні (а.с. 76). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно Статті 1233 ЦК України «Поняття заповіту» 1. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а статтею 1234 ЦК України «Право на заповіт» встановлено, що: 1. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. 2. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Відповідно до статті 1235 ЦК України«Право заповідача на призначення спадкоємців»1. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. 2. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. 3. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. 4. У разі смерті особи, яка була позбавлена права на спадкування, до смерті заповідача, позбавлення її права на спадкування втрачає чинність. Діти (внуки) цієї особи мають право на спадкування на загальних підставах. Згідно статті 1236 ЦК України «Право заповідача на визначення обсягу спадщини, що має спадкуватися за заповітом» 1. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. 2. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. 3. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. 4. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до частин 1 та 2 статті 1254 ЦК України «Право заповідача на скасування та зміну заповіту» 1. Заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. 2. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, якій він йому суперечить. Частиною 5 статті 1268 ЦК України «Прийняття спадщини» однозначно встановлено, що: 5. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. Зазначене положення поширюється щодо осіб - чоловіка або жінки, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, але перебувають в іншому зареєстрованому шлюбі; проте не поширюється щодо інших осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Аналіз наведеної норми права вказує, що для визначення статусу сім`ї необхідно встановити три складові компоненти: особи спільно проживали; ці особи пов`язані спільним побутом; ці особи мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Вирішуючи позовну вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Незважаючи на те, що представник відповідача підтвердив факт спільного проживання як чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_1 , однак з огляду на те, що встановлення позивачеві факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно їй як наслідок лише для отримання права на спадщину за законом разом із спадкоємцем 1 черги та та заповітом самостійно не породжує юридичних наслідків, тому факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в цій конкретній справі, не підлягає встановленню, оскільки не породжує юридичних наслідків для позивача, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Крім того, позивачка просила визнати за нею право власності на частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,486 га, кадастровий номер :03:001:0464, яка розташована на території Гаврилівської сільської ради Синельниківського (Покровського) району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом, яка належала ОСОБА_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд також вважає за необхідне відмовити в задоволенні цієї позовної вимоги.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Позивачці нотаріусом не було відмовлено у передачі у власність земельної ділянки у власність частини спірної земельної ділянки, а було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ( на обов`язкову частку у спадкуванні) через ненадання документів про родинні стосунки з померлим. За таких обставин, в цій частині її права не є порушеними. Ще однією підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині є те, що позивачка не має права на обов`язкову частку у спадщині як дружина померлого, оскільки шлюб між ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_3 не укладався, а вона б у разі задоволення першої позовної вимоги могла б бути віднесена до спадкоємців 4 черги спадкування за законом. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу та отримання обов`язкової частки у спадкуванні.

Разом з тим позивачка просить встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 у період з 1976 року до моменту смерті ОСОБА_3 21.12.2022 РОКУ

Однак, факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторін можливо було б встановити з 01 січня 2004 року, оскільки інститут спільного проживання осіб як чоловіка і жінки було введено в національне законодавство СК України, який набрав чинності одночасно з набранням чинності ЦК України. Кодекс про шлюб та сім`ю Української РСР, який діяв до 01 січня 2004 року, таких положень не містив. Тому вказаний факт може бути встановлений лише з 01 січня 2004 року.

Враховуючи, що спірні правовідносини мали місце з 1976 року, то для періоду за 1976 рік слід застосовувати положення КпШС України(в ред. 1969 року).

Згідно ч.ч.2, 3 ст.13 КпШС, права і обов`язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах реєстрації актів громадянського стану. Час виникнення прав та обов`язків подружжя визначається моментом реєстрації шлюбу в органах реєстрації актів громадянського стану. А відповідно до ст.44 КпШС, шлюб вважається припиненим з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 15 19, 76-82, 264, 265, 273 ЦПК України, 1217, 1258, 1264 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору: Покровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на частину земельної ділянки в порядку спадкування за законом - відмовити. Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: К.С. Лукінова

26.07.2024