ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 711/9396/23
Провадження № 22-ц/821/1201/24
категорія: 307000000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Новікова О.М.

суддів: Василенко Л.І., Сіренка Ю.В.

секретаря: Любченко Т.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2

представник позивача: адвокат Починок Олександр Ігорович

відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представник відповідачів: адвокат Кучер Юлія Вікторівна

третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Починка Олександра Ігоровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання права на спадкування та стягнення грошової компенсації спадкового майна.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, в якому просила: визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на спадкування 1/6 частки квартири загальною площею 69.2 кв.м., житлова площа 42.3 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 159185,23 грн. грошової компенсації спадкового майна; стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 159185.23 грн. грошової компенсації спадкового майна та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Позов обґрунтувала тим, що постановою Черкаського апеляційного суду від 23.07.2020 року по справі № 711/9704/15 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.09.2017 року скасовано в частині відмови у встановленні батьківства. В цій частині ухвалено нове рішення та вирішено встановити факт батьківства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кедина Гора, Золотоніського району Черкаської області щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.09.2020 року ОСОБА_2 видано нове свідоцтво про народження, в якому в розділі «Батько» зазначений ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати ОСОБА_8 .

Спадкоємцям померлої ОСОБА_8 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , в рівних частинах. Останні успадкували нерухоме майно, а саме квартиру, загальною площею 69,2 кв.м., житлова площа 42,3 кв.м., що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

З наведеного вище вбачається, що, якщо б ОСОБА_8 за життя не залишила заповіт, то ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 спадкували по 1/3 частині майна

Отже, ОСОБА_2 належить обов`язкова частина у спадщині у вигляді 1/6 частини майна, що залишилася після смерті ОСОБА_8 а саме 1/6 частина квартири за адресою АДРЕСА_1 , що від загальної вартості квартири складає 318 370, 47 грн. Спадкове майно не збереглося, оскільки воно було успадковано іншими спадкоємцями, і станом на даний час спірна квартира відчужена на користь третьої особи. У зв`язку із зазначеними обставинами остання звернулася до суду з вказаною позовною заявою.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 рокув задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання. вказане в позовній заяві: АДРЕСА_3 ), третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради (код ЄДРПОУ: 37853141, вул. Благовісна, 170, м. Черкаси, 18002) про визнання права на спадкування та стягнення грошової компенсації спадкового майна відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що 03.09.2007 року ОСОБА_8 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , тобто відповідачам в даній справі.

Спадкування після смерті ОСОБА_8 відбулося за заповітом, а не за законом.

Право спадкування за правом представлення, яке визначене ст. 1266 ЦК відбувається виключно у разі спадкування за законом.

По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом.

За таких обставин суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Починок Олександр Ігорович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість судового рішення, прийнятого з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням процесуального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Починка Олександра Ігоровича мотивована тим, що, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції помилково не застосував положення ст. 1266 ЦК України разом з положенням ст. 1241 ЦК України. Вказує, що для спадкування з правом представлення характерна черговість, як і для спадкування за законом. Спадкоємці за правом представлення спадкують в ту чергу, в яку спадкував би їх померлий родич. Просить врахувати правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року по справі №539/2170/17.

Зазначає, що якщо суд апеляційної інстанції прийде до висновку про обґрунтованість позовних вимог та про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на встановлений карантин та пункти 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України відсутні підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності до правовідносин, що виникли в межах справи №711/9396/23.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У червні 2024 року представник відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 адвокат Кучер Юлія Вікторівна подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення залишити без змін.

Зазначає, що, оскільки апеляційний суд встановив факт батьківства ОСОБА_7 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , то він має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті свого батька, ОСОБА_7 . Проте, спадкового майна, яке б належало за життя померлому ОСОБА_7 не існує. 03 вересня 2007 року ОСОБА_8 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не склалося, відповідачам у даній справі. Таким чином, позивач не має права на спадок після смерті ОСОБА_8 , оскільки спадкування відбулося за заповітом. Тобто, навіть якби на час смерті ОСОБА_8 ще був живий ОСОБА_7 , то він би нічого не успадкував, так як ОСОБА_8 склала заповіт на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Вказує, що апелянт просить стягнути з відповідачів грошову компенсацію за частку в спадковому майні 159185,23грн., обґрунтовуючи вказаний розмір консультацією щодо ймовірності вартості спірної квартири станови на 06.12.2023 рік. Судом першої інстанції на підставі наданих відповідачами доказів встановлено, що квартира АДРЕСА_4 була відчужена на користь інших осіб згідно договору купівлі-продажу квартири від 27.06.2012 року. Розмір отриманих відповідачами коштів від продажу спадкового майна становила 190261,00 грн. Таким чином, заявлений позивачем розмір компенсації не відповідає вартості 1/6 частки спадкового майна. Також, доводи апелянта щодо належності ОСОБА_2 обов`язкової частки на спадщину у вигляді 1/6 частини квартири, не відповідають обставинам даної справи та суперечать нормам матеріального права. Крім того, позивачем при зверненні до суду з позовною заявою про визнання права на спадкування та стягнення грошової компенсації спадкового майна пропущено строк позовної давності.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

13 червня 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Починка Олександра Ігоровича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання права на спадкування та стягнення грошової компенсації спадкового майна.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 червня 2024 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Новіков О.М., судді Василенко Л.І., Сіренко Ю.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 червня 2024 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19 червня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що Постановою Черкаського апеляційного суду від 23.07.2020 року по справі № 711/9704/15 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.09.2017 року скасовано в частині відмови у встановленні батьківства. В цій частині ухвалено нове рішення та вирішено встановити факт батьківства ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кедина Гора, Золотоніського району Черкаської області щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Що стосується позовних вимог в частині визнання права власності на спадкове майно, суд апеляційної інстанції вказав, що після смерті ОСОБА_7 заведена спадкова справа №87/12 на підставі заяви ОСОБА_1 від 04.07.2012 року, №197 про прийняття спадщини. В заяві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 помер батько її малолітньої дитини, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . На день його смерті залишилося спадкове майно, яке вона приймає за законом (заповітом). Оскільки, апеляційний суд встановив факт батьківства ОСОБА_7 щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , то він має право на обов`язкову частку у спадщині, оскільки на момент смерті ОСОБА_7 . ОСОБА_2 був малолітнім, що підтверджується матеріалами справи.

Однак, колегія суддів дійшла висновку, що в даній справі позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання права власності на спадкове майно не підлягають до задоволення, оскільки на час відкриття спадщини спадкового майна, яке б належало за життя померлому ОСОБА_7 не існувало.

Так, в ході розгляду справи, судом першої інстанції були зроблені запити до КП «ЧООБТІ» та до Управління ДАІ щодо надання інформації про наявність на час смерті ОСОБА_7 права власності на рухоме чи нерухоме майно, що було за ним зареєстровано. Проте, будь-якого майна, зареєстрованого за ОСОБА_7 не виявлено. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №83366800 від 24.03.2017 року, нерухоме майно, яке належало б ОСОБА_7 відсутнє. Ухвалою суду від 18.01.2017 року за клопотанням представника позивача ОСОБА_9 було витребувано у ПАТ «КБ «Надра» інформацію, щодо наявність кредитних рахунків та відомості про рух коштів по даним кредитним рахункам, які було відкрито на ім`я ОСОБА_7 станом на 07.08.20011 року, на виконання якої банк повідомив про відсутність кредитного рахунку. В подальшому, ухвалою суду від 24.03.2017 року за клопотанням представника позивача було витребувано у ПАТ «КБ «Надра» інформацію щодо наявності відкритих рахунків та відомості про рух коштів по даним рахункам, які було відкрито на ім`я ОСОБА_7 станом на 07.08.2011 року, у відповідь якої банк повідомив про відсутність банківських карток та рахунків у ПАТ «КБ» «Надра» на ім`я ОСОБА_7 .

В суді апеляційної інстанції позивач та її представник визнавали те, що судом першої інстанції зроблені всі дії щодо відшуковування спадкового майна яке належало б ОСОБА_7 , однак вжитими заходами таке майно встановити не вдалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.82 ЦПК України).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 , батько - ОСОБА_7 , мати ОСОБА_1 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть - № витягу 3 від 04.02.2012 року.

04.02.2012 ОСОБА_1 , діючи в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , звернулась до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 , що підтверджується копією заяви № 197.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_8 - мати ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .

Спадщину після її смерті прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_6 подавши 04.11.2011 року заяви про прийняття спадщини до Другої черкаської державної нотаріальної контори. Також, 24.03.2012 року ОСОБА_1 , діючи в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулась до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 бабусі ОСОБА_2 .

За своє життя, 03.09.2007 року, ОСОБА_8 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої черкаської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі № 2-2474, згідно якого, ОСОБА_8 на випадок своєї смерті все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 06.06.2012, виданих Другою черкаською державною нотаріальною конторою, на підставі заповіту, посвідченого 03.09.2007 року, спадкоємцями зазначеного в заповіті майна ОСОБА_8 є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , які успадковують по частці спадкового майна.

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 27.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Захарченко А.І., ОСОБА_3 та ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_10 купила квартиру яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки 357139924 квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08.04.2021 року ОСОБА_11 .

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Починка Олександра Ігоровичане підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України).

Відповідно до ч ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, встановлюються на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 цього Кодексу (ч.4 ст.1268 ЦК).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Як визначено у ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Таким чином спадкоємці, визначені заповітом мають переважне право над спадкоємцями за законом.

Відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Отже, районний суд вірно вказав, що 03.09.2007 року ОСОБА_8 склала заповіт, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого воно б не складалося ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , тобто відповідачам в даній справі. Спадкування після смерті ОСОБА_8 відбулося за заповітом, а не за законом. Право спадкування за правом представлення, яке визначене ст. 1266 ЦК відбувається виключно у разі спадкування за законом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Також необхідно врахувати, що малолітній ОСОБА_2 , як онук спадкодавиці, не входить в коло осіб, які, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України , має право на обов`язкову частку у спадщині.

Посилання в апеляційній скарзі на врахування апеляційним судом правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 року у справі №539/2170/17, не заслуговують на увагу, оскільки у справі, яка переглядається, та у справі, на яку посилається апелянт, встановлені різні фактичні обставини.

Інші доводи апеляційної скарги співпадають з доводами позовної заяви, яким суд надав належну оцінку. Висновки районного суду першої інстанції є достатньо аргументованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Починка Олександра Ігоровича залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 01 серпня 2024 року.

Головуючий: О.М. Новіков

Судді : Л.І. Василенко

Ю.В. Сіренко