Справа №949/1995/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Отупор К.М.,

при секретарі судового засідання Катюха К.В.,

за участю:

заявниці ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

в с т а н о в и в:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона довгий час проживала зі своїм чоловіком за адресою . АДРЕСА_1 . Свою заяву мотивує тим, що вони із чоловіком придбали будинок в АДРЕСА_1 , і приблизно десять років проживали там разом. Однак вона проживала у вказаному будинку без реєстрації. Оскільки у них із чоловіком та дітьми у приватній спільній частковій власності перебуває квартира за адресою АДРЕСА_2 , у якій проживає їх син-інвалід 1 групи, то вона часто навідувалася до сина, допомагали йому. Цим заявниця пояснює те, чому вона не зареєструвалася у селі Лютинськ. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина на спадкове майно. Однак, коли вона звернулася до нотаріуса за отриманням свідоцтва про право на спадщину, при ознайомленні із документами нотаріус відмовила їй у видачі такого свідоцтва у зв`язку з відсутністю доказів про постійне проживання (реєстрацію) разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за однією адресою, які необхідні згідно частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України.

У судовому засідання заявниця заявлені вимоги підтримала.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без участі представника, заперечень щодо задоволення заяви не має.

Заслухавши пояснення заявниці, допитавши свідків, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи та встановивши, що вимоги заявниці не зачіпають інтереси третіх осіб, а прийняте рішення суду не суперечить вимогам чинного законодавства, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити з таких підстав.

Згідно частини 2 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, в судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік заявниці ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03 лютого 1985 року між заявницею ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 підтверджується той факт, що вони були чоловіком та дружиною (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на спадкове майно.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, засвідченої старостою Селецького старостинськього округу Дубровицької міської ради В.Кузіним та сусідами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.20-21) вбачається, що ОСОБА_1 проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 без реєстрації в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , вела з ним спільне господарство і після смерті поховала його(а.с.13).

Заявою приватного нотаріуса Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Скирі А. від 08 липня 2024 року, стверджується той факт, що ОСОБА_1 було повідомлено про те, що після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с.16).

Відповідно до вимог частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суду показали, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті без реєстрації в будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вона вела з ним спільне господарство і після його смерті поховала його. Також дані свідки зазначили, що оскільки у подружжя є син-інвалід 1 групи, який проживає в м. Дубровиця, то ОСОБА_1 часто зі своїм чоловіком ОСОБА_2 провідувала його. Окрім того, свідки ствердили, що ні у кого не виникало сумніву, що це чоловік та дружина, оскільки вони в селі Лютинськ приблизно десять років тому придбали будинок за адресою АДРЕСА_1 , та весь час у ньому проживали. ОСОБА_1 продовжує користуватись даним будинком та присадибною земельною ділянкою і на даний час.

Статтею 1296 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із статтею 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Отже, ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому, важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною 1 статті 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Наявні у матеріалах справи докази підтверджують в повному обсязі той факт, що заявниця ОСОБА_1 проживала із спадкодавцем ОСОБА_2 на момент йогог смерті в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 та вела з ним спільне господарство.

Згідно пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту, в тому числі і постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини для заявниці має юридичні наслідки, з урахуванням всіх встановлених обставин справи, в суду наявні законні підстави встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись статтями 13, 81, 89, 259, 263-265, 294, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 2 статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Відомості про учасників справи згідно пункту 4 частини 5 статті 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Заявниця: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заінтересована особа: Дубровицька міська рада Сарненського району Рівненської області (м. Дубровиця, вул. Воробинська, 16, Сарненський район Рівненська область, ).

Повний текст рішення складено 29 листопада 2024 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду К.М. Отупор