Справа №490/2614/23
Провадження №2-з/490/151/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРА НИ

30 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Чаричанського П.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Центрального районного суду м. Миколаєва знаходиться справа №490/2614/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

Ухвалою суду від 07.04.2023 року відкрито провадження по справі, ухвалою від 21.11.2023 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву (головуючий суддя Шолох Л.М.).

29.10.2024 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Шуміловою Н.І. до суду подано заява про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 98808 грн. в банківських установах на всіх рахунках та містяться у банківських скриньках, у тому числі у АТ КБ "ПриватБанк", АБ "Південний", АТ "Укрсиббанк", АТ "Райффайзен Банк", АТ "ПУМБ", АТ "ОТП Банк", АТ "Ощадбанк".

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження (ст. 153 ЦПК України).

Згідно Розпорядження щодо призначення повторного автоматичного розподілу справи №490/2614/23 номер провадження 2-з/490/151/2024 було здійснено повторний автоматичний розподіл заяви про забезпечення позову у зв`язку з тим, що суддя Шолох Л.М. з 28.10.2024 року перебуває у відпустці та не може забезпечити розгляд заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі №490/2614/23 у строк передбачений ЦПК України.

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 29.10.2024 року визначено головуючого суддю по розгляду заяву про забезпечення позову ОСОБА_3 .

Підставою забезпечення позову зазначено те, що предметом спору у даній справі, зокрема є 1) двокімнатна квартира загальною площею 44,5 кв.м., житловою 26,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) транспортний засіб марки SKODA модель OCTAVIA, синього кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 3) транспортний засіб марки RENAULT модель TRAFIC, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Загальна вартість майна, що підлягає поділу складає 3 411 759,00 грн..

Вказує, що наявності всі підстави вважати, що з метою уникнення поділу майна, розуміючи значення своїх дій, без дозволу та згоди Позивача, попри арешт, накладений згідно ухвали Центрального районного суду від 08.11.2023р. у даній справі, Відповідач навмисно та протиправно відчужив спільно нажите майно транспортний засіб марки RENAULT модель TRAFIC, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 , що у подальшому може привести до утруднення та навіть до унеможливлення виконання рішення суду у справі.

Вартість відчуженого транспортного засобу за висновком експерта, доданого до матеріалів справи Відповідачем, складає 187 616,00 грн.

Враховуючи те, що вимоги позивача містять серед іншого і вимогу про стягнення з відповідача 50% вартості проданого авто, то його відчуження відповідачем може ускладнити виконання рішення у подальшому, а відтак, має місце необхідність накладення арешту на грошові кошти відповідача в сумі 93 808,00 грн. (187 616,00 грн./2= 93 808,00 грн.).

Ознайомившись із змістом заяви про забезпечення позову та матеріалами цивільної справи №490/26143/23 (провадження №2/490/151/2024) про поділ майна подружжя, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №381/4019/18: «Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно позовних вимог ОСОБА_1 (за первісним позовом), позивач просить зокрема:

А) Вділити у власність ОСОБА_2 та припинити право спільної сумісної власності подружжя на майно:

- двокімнатну квартиру загальною площею 44,5 кв.м., житловою 26,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

- транспортний засіб марки SKODA модель OCTAVIA, синього кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

-транспортний засіб марки RENAULT модель TRAFIC, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Б) Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1083415,50 грн., як компенсацію вартості 1/2 частки майна, що є об1єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме:

- 1/2 частки вартості двокімнатної квартири загальною площею 44,5 кв.м., житловою 26,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 - 1166831 грн. / 2 = 583415,50 грн.;

- 1/2 частки вартості транспортного засобу марки SKODA модель OCTAVIA, синього кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 - складає 680000 грн. / 2 = 340000 грн.;

-1/2 частки вартості транспортного засобу марки RENAULT модель TRAFIC, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 - складає 320000 грн. / 2 = 160000 грн.

За зустрічною позовною заявою, первісний відповідач (позивач) ОСОБА_2 просить суд визнати за ним особистою приватною власністю:

1) транспортний засіб марки SKODA модель OCTAVIA, синього кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

2) транспортний засіб марки RENAULT модель TRAFIC, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Отже, виходячи з наведеного, що в первісному позові, що в зустрічному позові, майно у виді транспортний засіб марки RENAULT модель TRAFIC, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 - згідно вимог залишається за ОСОБА_2 .

А тому можливе (як стверджує заявник) відчуження майна ОСОБА_2 не впливає на неможливість виконати рішення суду в майбутньому, оскільки ОСОБА_1 буде присуджено його компенсація, а не присуджено частину в натурі.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником ОСОБА_1 не надано доказів, що транспортний засіб марки RENAULT модель TRAFIC, чорного кольору, номер кузова (шасі) НОМЕР_3 , 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_4 був відчужений відповідачем ОСОБА_2 .

Як вказно в заяві: "....наявні всі підстави вважати.....", а отже заявник лише припускає даний факт, не надаючи докази.

Також суд зазначає, що згідно статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Виходячи з наведеного позивач ОСОБА_4 не позбавлена можливості захистити свої права у спосіб передбачений законодавством, якщо майно вибуло з власності поза її волі (розпорядження).

Виходячи з наведеного в задоволені заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151-154, 259-261 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_2 в сумі 98808 грн. в банківських установах на всіх рахунках та містяться у банківських скриньках, у тому числі у АТ КБ "ПриватБанк", АБ "Південний", АТ "Укрсиббанк", АТ "Райффайзен Банк", АТ "ПУМБ", АТ "ОТП Банк", АТ "Ощадбанк" - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. О. Чаричанський