Пров. №2/766/3818/24
25 липня 2024 року м. Херсон
Херсонський міський суд Херсонської області в складі головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах, зменшення розміру аліментів,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив частково звільнити від сплати заборгованості по аліментам, нарахованої на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з лютого 2022 року до 1/6 частини середньої заробітної плати працівника для Херсонської області починаючи з лютого 2022 року; зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 1/6 частин від всіх видів заробітку.
В обґрунтування позову вказав, що рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів. До лютого 2022 року він працював на підставі договору цивільно-правового характеру в ПП «Агро-Стар». Аліменти сплачував добровільно шляхом здійснення переказів відповідачці через ДП «Укрпошта». В липні 2023 року його внесено до Реєстру боржників зі сплати аліментів, заборонено виїзд за кордон, обмежено у спеціальних правах. За розрахунком заборгованості, борг по аліментам починаючи з січня 2018 року становить 313147,47 грн., при цьому, для розрахунку заборгованості, державний виконавець керувався середньою заробітною платою, яка може бути застосована, якщо боржник не працює або є фізичною особою підприємцем на спрощеній системі оподаткування. До лютого 2022 року заборгованості по аліментам не допускав, вважає нарахування заборгованості «заднім числом» неправомірним. Від другого шлюбу у нього народилось двоє дітей донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Обставинами, що мають істотне значення у зв`язку з якими він просить частково звільнити від нарахованої заборгованості по аліментам є наявність у нього трьох утриманців (двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка зайнята доглядом за малолітніми дітьми), втрата роботи у зв`язку з початком повномасштабного вторгнення, окупація міста Херсон. Наявність заборгованості, її стягнення на користь старшої дитини ставить двох його малолітніх дітей у невигідне становище і становитиме порушення Конвенції про права дитини та Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стягнення усієї суми заборгованості позбавить сім`ю джерел існування. Щодо зменшення розміру аліментів зазначає, що підставою для цього є наявність інших утриманців, акт агресії проти України, втрата роботи.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
В матеріалах справи наявні заяви позивача, його представника та представника третьої особи про розгляд справи у відсутність. Позивач та його представник не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини не явки суд не повідомляла, відзив не подано.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 10.12.2015 року у справі №666/6094/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач є також батьком малолітніх: ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено відповідними свідоцтвами про народження.

За довідкою про втрату виконавчого документа від 01.09.2023 року №38597 Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зокрема повідомлено про втрату виконавчого провадження №49746295 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно долучених позивачем до позову копій постанов в межах виконання виконавчого листа №666/6094/15-ц виданого 22.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона ВП №49746295 встановлено, що державним виконавцем виносились такі постанови:

- 04.01.2016 року про відкриття виконавчого провадження; 11.01.2020 року про передачу виконавчого провадження до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса); 15.01.2020 року про прийняття виконавчого провадження; 03.03.2023 року про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження; 18.07.2023 року про арешт коштів боржника, у зв`язку із тим, що станом на 30.07.2023 року борг зі сплати аліментів становить 402397,05 грн.; 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; 18.07.2023 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; 01.09.2023 року про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про арешт коштів боржника» від 01.09.2023 р. заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.08.2023 року становить 301203,50 грн.; 18.07.2023 року повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників; 04.09.2023 року постанови про виправлення помилки у процесуальному документі; 04.09.2023 року про накладення штрафу, якою за несплату аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік та становить 301203,50 грн. накладено на боржника штраф у розмірі 60240,70 грн.

З таблиці, складеної державним виконавцем про доходи боржника вбачається, що ОСОБА_1 в період І кварталу 2023 року отримував дохід з АТ КБ «Приватбанк (146,07), ТОВ «Євротранс Енерджи» (18240,26); 1 квартал 2022 року АТ КБ «Приватбанк» (26,85), 4 квартал 2022 року ТОВ «Євротранс Енерджи» (16590,48) (арк. справи 30). Слід зазначити, що з даної таблиці вбачається, що дохід позивача у 2022-2023 р. був значно вищий ніж під час початку стягнення аліментів.

За розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 15.07.2023 року Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), борг станом на 30.06.2023 року становить 313147,47 грн.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При цьому частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до частини четвертої статті 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Згідно частини першої статті 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Відповідно до пункту 22 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених статтею 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Викладене вище повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові №343/860/17 від 21 листопада 2018 року та №344/12158/16-ц від 01 серпня 2018 року.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» також передбачено, що суд може за передбачених статтею 197 Сімейного кодексу України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Таким чином, повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у випадку, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Тобто з аналізу даної правової норми вбачається, що питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини (дітей), оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини (дітей) з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

З досліджених у судовому засідання доказів вбачається, що позивач був обізнаний про стягнення з нього на користь відповідачки аліментів на утримання їхньої спільної доньки.

При цьому з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості позивача за аліментами, складеного в рамках виконавчого провадження №49746295, вбачається, що дана заборгованість існує з 2018 року, оскільки аліменти позивачем сплачувались не регулярно та не у визначеному державним виконавцем розмірі. Позивачем не надано доказів звернення його до суду з позовом або скаргою на дії державної виконавчої служби щодо не вірності проведеного розрахунку заборгованості. Крім того, позивач просить частково звільнити його від сплати аліментів починаючи з лютого 2022 року, в той же час, як зазначалось вище заборгованість у позивача виникла раніше. Станом на січень 2022 року борг позивача з аліментів становив 252708,19 грн. Заборгованість по аліментам з лютого 2022 року по червень 2023 року складає 63485,55 грн.

Матеріали справи не містять доказів невірності розрахунку державного виконавця та не врахування державним виконавцем аліментів, які позивач перераховував самостійно. Посилання на перерахування через АТ «Укрпошта» аліментів доказами не підтверджено.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18 Конвенції про права дитини).

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (частини перша та друга статті 27 Конвенції про права дитини).

Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина друга статті 51 Конституції України).

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття (ст. 180 СК України).

Будь-яких доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів виникла у зв`язку з тяжкою хворобою позивача або іншою обставиною, що має істотне значення, матеріали справи не містять і на такі обставини позивач не посилається.

Одруження позивача та народження у нього двох дітей, які перебувають на його утриманні, та перебування на його утриманні дружини, стосуються матеріального та сімейного стану позивача, що прямо передбачено частиною першою статті 197 СК України, та може бути підставою відстрочки або розстрочки сплати ним заборгованості, однак не для звільнення від її сплати. Крім того, посилання на те, що він втратив роботу та наразі не працює жодними належними, достатніми та допустимими доказами позивачем не доведена.

Позивач є людиною працездатного віку, на обліку як безробітний не перебуває.

Саме по собі введення воєнного стану на території всієї держави, який продовжений і на теперішній час, без посилання на конкретні обставини, не може бути належною підставою для часткового звільнення від заборгованості по аліментам.

Крім того, фактично вимоги позивача є не звільненням від сплати заборгованості, а зменшенням розміру аліментів, що з нього стягуються за минулий період (до подання позову), а саме з лютого 2022 року, оскільки позивач просить частково звільнити його від сплати заборгованості до 1/6, а в подальшому зменшити розмір аліментів до цієї частки. Слід зазначити, що збільшення чи зменшення розміру аліментів відбувається з дня набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Суд зазначає, що звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини, яка проживає окремо, у зв`язку з доглядом та утриманням інших дітей, призведе насамперед до порушення прав такої дитини. Таким чином, не може бути підставою для звільнення від сплати аліментів лише сам по собі факт народження у платника аліментів інших дітей та необхідність їх утримання, оскільки збільшення обсягу прав та інтересів одних дітей за рахунок прав та інтересів інших є недопустимим.

Частиною першою статті 188 СК України передбачено можливість звільнення батьків від обов`язку утримувати свою дитину у випадку якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в частині часткового звільнення від сплати заборгованості з аліментів за період з лютого 2022 року.

Щодо зменшення розміру аліментів.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-якого з них змінити розмір встановлених аліментів або звільнити від їх сплати. Дана норма містить дві підстави для коригування аліментів: а) шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення; б) шляхом звільнення платника аліментів від їх сплати. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

При розгляді справ зазначеної категорії до предмета доказування відносяться обставини, які свідчать про існування змін, що відбулись в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів необхідно з`ясовувати, чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 зазначив, що відбулася зміна його сімейного стану, акт агресії проти України, втрата роботи.

Проте, само по собі народження дітей в другому шлюбі не свідчить про погіршення матеріального стану платника аліментів, оскільки така обставина має доводиться належними та допустимими доказами, чого позивачем в ході розгляду справи здійснено не було. Крім того, позивачем не надано документів щодо втрати роботи, зокрема відомостей про отримуваний дохід, перебування на обліку як безробітного в центрі зайнятості тощо.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах з подібними правовідносинами, який неодноразово вказував, що саме по собі народження дитини в іншому шлюбі не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів в розумінні положень ст. 192 СК України (постанови Верховного Суду: від 28.05.2021 року у справі № 715/2073/20, від 03.06.2020 року у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 року у справі № 565/2071/19, від 22.07.2024 р. у справі № 688/4308/23).

Така зміна можлива в разі доведення позивачем належними та допустимими доказами факту погіршення майнового стану платника аліментів, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Крім того, Верховний Суд наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Належних та допустимих доказів шодо матеріального стану з моменту стягнення аліментів та його погіршення під час звернення до суду з позовом взагалі не надано.

За ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приймаючи до уваги встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову внаслідок не доведення позивачем обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення аліментів у вже визначеному розмірі.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати не розподіляються.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Відповідно до вимог ст. 180, 192, 273 СК України, керуючись ст. 12, 13, 19, 48, 76-79, 81, 129, 130, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Богдана Хмельницького, буд. 34) про часткове звільнення від сплати заборгованості по аліментах, зменшення розміру аліментів відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою. відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяО. В. Ус