Справа № 761/7538/15-ц
Провадження № 4-с/761/102/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.,

за участю:

секретаря: Панчоха Д.А,

стягувач: ОСОБА_1

представник скаржника: ОСОБА_2 ,

представник заінтересованої особи: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков О.О., на рішення приватного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі по тексту - скаржник) звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва із скаргою на дії приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шаркова О.О.

В скарзі заявниця просить:

1. Визнати неправомірними оскаржувані рішення, дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича, які полягають у винесенні та виконанні повідомлення від 21.02.2024 р. № 1517-24 про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, ухиленні від відкриття виконавчого провадження.

2. Скасувати повідомлення від 21.02.2024 р. № 1517-24 про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання, видане заявнику приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Шарковим Олександром Олександровичем.

3. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича усунути порушення (поновити порушене право заявника), а саме відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа (дублікат) Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2016р. № 761/7538/15-ц, згідно поданої заявником заяви, та вжити заходи для виконання рішення суду.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що 23.06.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 (далі за текстом - «боржник») було укладено кредитний договір № МL-003/156/2008, а також між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 (далі за текстом - «поручитель, заявник») було укладено договір поруки по кредитному договору. Боржник заборгованість згідно виконавчого листа не сплачував, тому 01.02.2021 р. заявник була змушена на підставі договору поруки та судового рішення виконати перед ПАТ «ОТП Банк» зобов`язання боржника за кредитним договором. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року по справі № 761/7538/15-ц, замінено стягувача у виконавчому листі, а саме Акціонерне товариство «ОТП Банк» на ОСОБА_3 .

Заявник 20.02.2024 р. звернулась з заявою про примусове виконання рішення суду згідно виконавчого листа (дублікат) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича. Приватний виконавець Шарков О.О. 21.02.2024 р. виніс Повідомлення № 1517-24 про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання.

З огляду на зазначене, скаржник звернулася до суду із вказаною скаргою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2024 матеріали скарги передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

03 березня 2024 ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Мальцева Д.О. справу призначено до судового розгляду.

27.03.2024 на адресу суду від заінтересованої особи ОСОБА_4 надійшли заперечення.

23.05.2024 на адресу суду на виконання вимог судового запиту від 03.05.2024 надійшли завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Скаржник та її представник у судовому засіданні вимоги скарги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі.

Представник заінтересовані особи ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення скарги.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Шарков О.О. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справу повідомлений належним чином.

В силу положень ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на наведене, суд вирішив продовжити розгляд справи за відсутності заінтересованої особи приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова О.О.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд, перевіряючи матеріали скарги на предмет обґрунтованості, дійшов наступного висновку.

Як вбачається зі скарги, 23.06.2008 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 (далі за текстом - «боржник») було укладено кредитний договір № МL-003/156/2008, а також між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 (далі за текстом - «поручитель, заявник») було укладено договір поруки по кредитному договору.

В подальшому, боржник прострочив виконання кредитного договору.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28.01.2016 року № 761/7538/15-ц, провадження № 2/761/542/2016 (набрало законної сили 18.03.2016 року), стягнуто солідарно з боржника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12350,02 доларів США, що в еквіваленті за курсом, встановленим Національним банком України станом на 28.01.2016 року становить 307150,85 грн.

Також, цим же рішенням Шевченківського районного суду м. Києва стягнуто солідарно з боржника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» суму витрат судового збору в розмірі 1437,00 гри.

На виконання вказаного судового рішення Шевченківським районним судом м. Києва 29.09.2016 року видано виконавчий лист № 761/7538/15-ц, провадження № 2/761/542/2016, боржник - ОСОБА_4 .

Виконавчий лист з 12.12.2016 р. перебував па виконанні в Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник - ОСОБА_4 , ВП № 53095095.

Боржник заборгованість згідно виконавчого листа не сплачував, тому 01.02.2021 р. заявник була змушена на підставі договору поруки та судового рішення виконати перед ПАТ «ОТП Банк» зобов`язання боржника за кредитним договором, після чого ПАТ «ОТП Банк» подав до Шевченківського районного ВДВС заяву про повернення виконавчого листа стосовно заявника - ОСОБА_3 . Шевченківський районний ВДВС завершив провадження та повернув виконавчі листи.

Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок у тому числі виконання обов`язку боржника поручителем. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Виходячи із цих норм, зокрема, п.п. 2 і 3 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі виконання обов`язку боржника поручителем на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з процесу, у зв`язку із чим припиняється її статус стягувана і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право пред`явити виконавчий лист до виконання і бути стороною виконавчого провадження. Тобто заміна стягувана його правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни стягувана у виконавчому документі правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 вересня 2022 року по справі № 761/7538/15-ц, провадження № 6/761/642/2022 (набрала законної сили 18.10.2022р.), замінено стягувача у виконавчому листі, виданому Шевченківським районним судом м. Києва в цивільній справі № 761/7538/15- Н, а саме Акціонерне товариство «ОТП Банк» на ОСОБА_3 .

Постановою Київського апеляційного суду від 17.05.2023 року № 761/7538/15-ц ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30.09.2022 року залишено без змін.

Дублікат виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва № 761/1538/15-н від 28.01.2016 року був виданий ОСОБА_3 Шевченківським районним судом м. Києва 15.11.2022 року.

Скаржник зазначає, що боржником ОСОБА_4 будь - яких заходів, спрямованих на виконання рішення суду від 28.01.2016 року № 761/7538/15-ц (повної або часткової сплати, заліку однорідних вимог тощо), здійснено не було. Жодних стягнень та самостійних сплат по виконавчому листу боржником ОСОБА_4 не проводилося.

Заявник звернулась до органів та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень, з метою виконання отриманого нею виконавчого листа. Однак, заявнику було повідомлено, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив і необхідно його поновити в судовому порядку.

Отже, заявник звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, згідно якої Шевченківським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу від 07 вересня 2023 року № 761/7538/15-ц (набрала законної сили негайно після її проголошення і не оскаржувалась) про відхилення заяви у зв`язку з тим, що строк не пропущений, відповідно поновлювати його не потрібно.

Встановивши в судовому порядку, що строк виконавчого листа не пропущено, заявник звернулась до ВДВС, але виконавчий лист їй було повернено без виконання.

Заявник 20.02.2024 р. звернулась з заявою про примусове виконання рішення суду згідно виконавчого листа (дублікат) до приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Шаркова Олександра Олександровича (далі за текстом - «виконавець»).

Однак, прийнявши 20.02.2024 р. подану заявником заяву про примусове виконання рішення суду з прикладеним оригіналом виконавчого листа (дублікат) та ухвалами суду, приватний виконавець Шарков О.О. 21.02.2024 р. виніс Повідомлення № 1517-24 про повернення стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання. Разом з вказаним Повідомленням виконавець 21.02.2024 р. повернув заявникові виконавчий лист (дублікат) Шевченківського районного суду м. Києва № 761/1538/15-ц від 28.01.2016 року без прийняття його до виконання. Примусове виконання рішення суду виконавцем станом на дату подання даної скарги не розпочато.

Згідно ч. 4 cт. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не падав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку;

12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника.

Стаття 26 Закону України «Про виконавче провадження» вимагає від виконавця розпочати примусове виконання судового рішення на підставі виконавчого документа за заявою стягувана про примусове виконання рішення. Виконавець зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

За змістом ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.09.2021 року, справа № 240/10258/19, зазначив, що частиною четвертою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Суть переривання строку полягає у тому, що при настанні зазначених обставин (юридичних фактів) перебіг строку починається спочатку, а час, який минув до перерви, до нового строку не зараховується. Про це було безпосередньо зазначено у частині другій статті 23 України «Про виконавче провадження» (№ 606-XIV), яка є попередньою редакцією Закону № 1404-VIII, тоді як в чинній редакції Закону питання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання урегульовано статтею 12, але в ній ця норма відсутня.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

Отже, з аналізу частини четвертої та п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII висновується, що після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку з його пред`явленням до виконання перебіг строку починається заново з наступного дня після його повернення. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Таким чином, повернення виконавчого документа без виконання не позбавляє стягувача права на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання в межах строку, встановленого статтею 12 Закону № 1404-VIII.

За змістом ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також у випадку, коли суд має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Надавши докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, положеннями п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому слід зауважити, що оскільки після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку починається заново, тобто з 22.02.2021 року - тому заявник звернулась до виконавця із заявою про примусове виконання рішення суду 20.02.2024 року - в межах трирічного строку дії виконавчого листа.

Отже, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи, що в порушення вимог діючого законодавства не було відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №761/7538/15-ц від 28.01.2016р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва, та відповідно не виконано вище зазначене рішення суду, тому суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог в повному обсязі.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 447, 451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова Олександра Олександровича при винесенні повідомлення від 21.02.2024 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документу №761/7538/15-ц від 28.01.2016р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва - неправомірними.

Скасувати повідомлення від 21.02.2024 року про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого документа №761/7538/15-ц від 28.01.2016р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Шаркова Олександра Олександровича прийняти до виконання і відкрити виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №761/7538/15-ц від 28.01.2016р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складений 14.06.2024 року.

Суддя: