Справа №464/4541/24
пр № 2-з/464/39/24
У Х В А Л А

26 липня 2024 року м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко О.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 стягувач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 боржник ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання не встановлено, останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и л а:

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою в порядку цивільного судочинства, в якій просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 85 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 3 446 665 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено суддю Тімченко О.В.

Позивач з метою забезпечення позову просить накласти арешт на все майно відповідача у межах суми ціни позову суми заборгованості.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Вирішуючи питання забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку з огляду на таке.

Згідно із ст.ст.149, 150 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У ч.4 ст.263 ЦПК України унормовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів (постанова Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 308/7086/20).

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Указана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 752/20385/18.

Оскільки на даний час позивачем пред`явлено до суду позов про стягнення з відповідача коштів, а тому між сторонами дійсно існує спір.

У постанові Верховного Суду 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 сформульовано правовий висновок про те, арешт майна як захід забезпечення позову - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (не позбавляється/не обмежуються право володіння та користування майном).

У випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися чи відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22, від 09 червня 2023 року у справі № 37з-23).

Невжиття заходів забезпечення позову та ненакладення арешту на майно відповідача призведе до неможливості/утруднення виконання рішення суду про стягнення з останнього значної суми коштів. Вид забезпечення позову - накладення арешту на майно відповідача у межах суми стягнення, який просить застосувати сторона позивача, забезпечить збалансованість інтересів сторін під час вирішення спору.

Наведений позивачем захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог позивача щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій. Будь-які права інших осіб, що не є учасниками судового процесу, не порушуються у зв`язку із вжиттям такого заходу.

Зважаючи на викладене вище, заява про забезпечення позову підлягає задоволенню. Відомості, які б спростовували даний висновок суду та беззастережно доводили протилежне, відсутні.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и л а:

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , у межах ціни позову суми заборгованості в розмірі 85 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 3 446 665 грн.

Відповідно до ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню та направляється органам державної виконавчої служби для вжиття відповідних заходів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки (ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст.351-356 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили в порядку згідно з вимогами ст.261 ЦПК України з моменту підписання 26 липня 2024 року.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО