Справа № 274/5897/24 Провадження № 2/0274/1468/24 РІШЕННЯ
26.11.2024 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" про стягнення заборгованості зі сплати заробітної плати,
І. Короткий зміст позовних вимог
Позов обґрунтовано тим, що з 01.10.2013 позивач працював на посаді фахівця з контролю за цінами та стандартами викладки товару департаменту роздрібної торгівлі та продажів у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА».
16.02.2024 позивача було звільнено з роботи за власним бажанням, проте повний розрахунок при звільнені не було проведено. Заборгованість складається з компенсації за щорічну основну невикористану відпустку в кількості 92 календарних днів, а також заборгованості із заробітної плати з липня 2023 року по 16 лютого 2024 року. Позивач не має можливості дізнатися про точний розмір заборгованості, оскільки відповіді на заяви відповідач не надає.
Згідно з відкритими джерелами інформації, за рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» № б/н від 04.08.2023 прийнято рішення ініціювати процедуру санації товариства до відкриття провадження у справі про банкрутство.
Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати, станом на липень 2023 по 31 грудня 2023 року (6700 грн) та з 1 січня 2024 по 16 лютого 2024 року (7100 грн), позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 50 850,00 грн без врахування податків. Розмір компенсації щорічної основної невикористаної відпустки складатиме: 3959,09 грн (січень 2023) + 4020,00 грн (лютий 2023) + 4887,39 грн (березень 2023) + 6700 грн (квітень 2023) + 5700,06 грн (травень 2023) + 6641,57 грн (червень 2023) + 6700 грн (липень 2023) + 6700 грн (серпень 2023) + 6700 грн (вересень 2023) + 6700 грн (жовтень) + 6700 грн (листопад 2023) + 6700 грн (грудень 2023) = 72 108,11 грн (за весь 2023 рік).
Розмір середньоденного заробітку складає: 72 108,11 грн : 365 днів = 197,55 грн.Розмір компенсації за 90 календарних днів: 197,55 грн * 90 днів = 17 780 грн.
За 2 календарні дні невикористаної щорічної основної відпустки після 31.12.2023, позивач має право на компенсацію в сумі 473,30 грн.
Разом сума заборгованості за компенсацію 92 днів невикористаної щорічної основної відпустки становить: 17 780 грн + 473,30 грн = 18 253,33 грн.
Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Ухвалою суду від 22.07.2024 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання позивача про витребування доказів задоволено.
17.09.2024 на адресу суду надійшли матеріали, які витребовував суд.
Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною 1 ст.15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Частиною 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Статтею 47 КЗпП України передбачений обов`язок власника або уповноваженого ним органу в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
У частині 1 ст. 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно з ч. 1 ст. 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця. Заробітна плата-це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано. Обов`язок роботодавця виплатити працівнику заробітну плату не є відповідальністю у розумінні ст. 617 ЦК України, від якої може бути звільнений роботодавець унаслідок випадку або непереборної сили.
Положення ч. 1 ст. 617 ЦК України не можуть бути підставою для звільнення роботодавця від обов`язку виплатити позивачу невиплачену заробітну плату. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 905/857/19.
Частиною 1 ст. 83 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» у разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до ст. 24 Закону України "Про відпустки".
Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про відпустки" визначено, зокрема, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки.
Згідно правового висновку, який викладено у постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.01.2017 у справі № 6-2912цс16, всі суми (заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.
Крім того, необхідно зазначити, що у ч. 2 ст. 233 КЗпПУкраїни передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Відповідно до п. 3 Розділу ІІІ постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», (далі за текстом Порядок №100), при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору. Суми нарахованої заробітної плати за підсумками роботи за певний період враховуються … без виключення сум відрахування на податки.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Судом встановлено, що ОСОБА_2 в період з 01.10.2013 по 16.02.2024 працював у Товаристві з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» на посаді фахівця з контролю за цінами та стандартами викладки товару Департаменту роздрібної торгівлі та продажів, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 з 21.05.2015 довічно встановлено ІІ групу інвалідності, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 .
Відповідач 16.02.2024 видав наказ про припинення трудового договору з ОСОБА_2 за угодою сторін, згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Також зазначено, про необхідність виплатити компенсацію за 90 дн. щорічної основної, право на які виникло до 31.12.2023; виплатити компенсацію за 2 дн. щорічної основної, право на які виникло з 01.01.2024 до дати звільнення.
При звільненні відповідач не провів повний розрахунок з позивачем, що відповідачем не оспорюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відомості про проведення з позивачем повного розрахунку на день ухвалення судового рішення відсутні.
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, позивач, звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268, 272, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА" про стягнення заборгованості зі сплати заробітної плати - задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА"на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
У задоволенні решти вимог позову відмовити.
Рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІЄСА",адреса: вул. Велика Васильківська, буд. 45, м. Київ, 03150.

Повний текст рішення виготовлено27.11.2024.

Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА