Провадження № 22-ц/812/1884/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

09 грудня 2024 року м. Миколаїв

справа № 473/6058/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану її представником

-адвокатом Лукіянчиним Ігорем Петровичем

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, постановлену 05 листопада 2024 року суддею Лузан Л.В. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного тексту ухвали не зазначена), у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника, адвоката Лукіянчина І.П. звернулася з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивачка зазначала, що 05 грудня 2019 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Шлюб був зареєстрований Подільським міським відділом ЗАГС головного управління ЗАГС Московської області. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично припинилися з лютого 2022 року, збереження шлюбу суперечить її інтересам.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у відкритті провадження за позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що розірвання шлюбу, укладеного між громадянами різних держав здійснюється за законодавством України у тих випадках, коли подружжя спільно проживало на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Як убачається з матеріалів справи відповідач є громадянином російської федерації. Дітей від шлюбу подружжя не має. Згідно повідомлення начальника відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 4173/01/05/07 від 01 листопада 2024 року відомості про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 відсутні. Не містить таких даних і Єдиний державний демографічний реєстр.

При пред`явленні позову позивачка останнім відомим місцем проживання відповідача зазначила свою адресу. Проте, у позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що сімейні стосунки між подружжям фактично припинені з лютого 2022 року та з цього часу сторони проживають в різних країнах. Водночас будь-яких доказів спільного проживання сторін за зазначеною позивачкою адресою до лютого 2022 року позивачка не надала.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Лукіянчина І.П., посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно статті 18 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» зазначено, що іноземці можуть укладати і розривати шлюби з громадянами України та іншими особами відповідно до законодавства України. Також зазначено, що іноземці мають рівні з громадянами України права і обов`язки у шлюбних і сімейних відносинах.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу проводиться за законодавством України.

Згідно рекомендації Пленуму Верховного Суду України, викладених у постанові "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, Верховний Суд України зазначає, що в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає на території України, питання підсудності визначається за загальними правилами, встановленими статтею 110 Цивільного процесуального кодексу України. На час розгляду даної справи судом - це норми статей 27, 28 ЦПК України в новій редакції 2017 року.

Таким чином, розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, а також шлюбу іноземців між собою в Україні здійснюється за законом України.

Крім цього апелянт посилався на порушення російською федерацією цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акту, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24.02.2022 нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з Росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992. Відтак, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.

З огляду на викладене позивачка не має іншого, передбаченого законом способу поновити свої права, які порушуються її перебуванням у шлюбі з відповідачем.

2.Мотивувальна частина

Участі у судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Лукіянчин І.П. не приймали, представник подав клопотання про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що 05 грудня 2019 року Подільським міським відділом ЗАГС головного управління ЗАГС Московської області зареєстровано шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Дітей від шлюбу подружжя не має.

При пред`явленні позову останнім відомим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 позивачка зазначила свою адресу АДРЕСА_1 .

Відповідач є громадянином російської федерації.

Згідно повідомлення начальника відділу ведення реєстру Територіальної громади міста Вознесенська управління надання адміністративних послуг апарату виконавчого комітету Вознесенської міської ради № 4173/01/05/07 від 01 листопада 2024 року відомості про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 відсутні.

Не містить таких даних і Єдиний державний демографічний реєстр.

Доказів того, що відповідач ОСОБА_2 будь-коли проживав за місцем проживання позивачки по АДРЕСА_1 суду не надано.

Позиція апеляційного суду

Частиною першою статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У міжнародному праві категорія "підсудність" застосовується для визначення розподілу як компетенції між судами існуючої в державі системи розгляду цивільних справ, так і компетенції судів щодо вирішення справ з іноземним елементом, тобто міжнародної підсудності.

Вирішуючи питання про підсудність справ з іноземним елементом, суди України відповідно до вимог статей 2, 497 ЦПК України повинні керуватися нормами Закону України "Про міжнародне приватне право" та нормами відповідних міжнародних договорів.

Закон України "Про міжнародне приватне право" встановлює порядок урегулювання приватноправових відносин, які хоча б через один зі своїх елементів пов`язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок, зокрема, визначає підсудність судам України справ з іноземним елементом (пункт 3 частини першої статті 1статті 75-77 Закону України "Про міжнародне приватне право").

У пункті 2 частини першої статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право" зазначено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Положеннями статей 60, 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (частина перша статті 16 Закону України "Про міжнародне право").

Частиною першою статті 75 Закону України "Про міжнародне право" встановлено, що підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону статті 76 цього Закону.

Підстави визначення підсудності справ судам України встановлено статтею 76 закону України "Про міжнародне приватне право", зокрема згідно із пунктом 12 частини першої цієї статті суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого триває до теперішнього часу.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з Російською Федерацією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до посольства Російської Федерації в Україні у зв`язку із припиненням його роботи на території України.

До висновків щодо розірвання дипломатичних відносин між Україною і Російською Федерацією, на основі аналізу наведених вище норм права та фактичних обставин, дійшов Верховний Суд у постанові від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19 (провадження № 61-18782 св 21), у постанові від 08 червня 2022 року у справі №490/9551/19, а також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2022 року у справі № 635/6172/17, провадження № 14-167 цс 20, (пункт 58).

Згідно до ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Оскільки у даному випадку позов поданий за місцем офіційної реєстрації позивача, бо у нього відсутня фізична можливість з поважних причин виїхати до місця проживання відповідачки, то відповідно до вказаних норм цивільного процесуального права позивач звернувся з позовом про розірвання шлюбу до належного суду, а зазначені судом в ухвалі мотиви мають формальний характер, що не впливає на можливість розгляду справи.

При поданні позовної заяви до суду позивач дотримався вимог ЦПК України, а саме ч.2 ст.28 ЦПК України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процес (ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України).

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.2 ст. 186 ЦПК України.

Щодо можливості повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з листом Міністерства юстиції України від 21.03.2022 № 25814/12.1.1/32-22 «Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану» з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Крім того, у зв`язку з агресією з боку російської федерації та введенням в Україні воєнного стану АТ «Укрпошта», починаючи з 25.02.2022, фактично припинила обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією, а відтак, станом на сьогодні суд позбавлений можливості повідомляти відповідача про розгляд справи засобами поштового зв`язку.

З огляду на вищенаведене, на період збройного конфлікту у відносинах з державою-агресором унеможливлено застосування міжнародних договорів України з питань правового співробітництва, у тому числі у зв`язку із припиненням поштового сполучення.

Отже єдиним доступним для суду способом повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи є розміщення на офіційному вебпорталі «Судова влада України» відповідного оголошення.

При цьому, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Слід також зазначити, що згідно приписів статей 1, 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 274, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Лукіянчиним Ігорем Петровичем, задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 05 листопада 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О. Шаманська

__________________________

Повну постанову складено 12 грудня 2024 року