ПОСТАНОВА

іменем України

18 липня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/2193/21

провадження № 22-ц/4809/959/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Укргазбанк»,

треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна, Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 02 лютого 2024 року у складі судді Нероди Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулося в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» (далі по тексту ПАТ АБ «Укргазбанк»), треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 07 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 3387 про звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 . Вважав, що здійснений виконавчий напис є неправомірним та таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що виконавчий напис було вчинено за відсутності доказів, що підтверджують безспірність вимоги. Крім того, нотаріус не перевірив наявність повідомлення боржника про існуючу заборгованість та необхідність її погашення. 12.05.2020 між ним та банком була укладена додаткова угода щодо зміни нарахування процентів. Однак банк не надав вказаної інформації нотаріусу, внаслідок чого збільшив розмір заборгованості. у графіку до додаткової угоди зазначено значно меншу суму боргу ніж та, що була подана нотаріусу.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною 07 грудня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №3387, про звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 02 лютого 2024 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць Інни Олександрівни від 07 грудня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №3387, про звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai», модель Tucson, 2017 року випуску д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 . Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ПАТ АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просило вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача адвокат Плеханов І.О. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Інші особи у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце слухання справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи у відсутності позивача та третіх осіб на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 26 березня 2018 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0250/03/2018/0327, відповідно до умов якого позивачу надано кредит у сумі 493700,00 грн на придбання автомобіля «Hyundai», модель Tucson, 2017 року випуску, який буде використовуватися в особистих та сімейних цілях, із встановленням процентної ставки у розмірі 11,50 % та датою остаточного повернення кредиту 25 березня 2025 року. З метою забезпечення зобов`язань за кредитним договором 26 березня 2018 року між сторонами укладено договір застави рухомого майна автомобіля (а.с.48-52).

12 травня 2020 року між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 26 березня 2018 року №0250/03/2018/0327, відповідно до умов якої позичальник здійснює сплату процентів за користування кредитними коштами по кредитному договору, нарахованих за період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року, а також нарахованих та несплачених до дати підписання цієї додаткової угоди процентів, не пізніше 10 грудня 2020 року. Позичальник здійснює погашення кредиту у відповідності з графіком, встановлених у Додатку №2 до кредитного договору, та сплату процентів за користування кредитними коштами у такому порядку: в період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року має право здійснювати погашення періодичних платежів по кредиту, які позичальник повинен був сплатити відповідно до умов кредитного договору, а також періодичні платежі, що не були сплачені до дати підписання цієї додаткової угоди; в період з 01 липня 2020 року до дня закінчення терміну, на який надано кредит, позичальник здійснює погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами шляхом сплати рівних одним одному періодичних платежів у розмірі 8982,00 грн у строки, зазначені в кредитному договорі (а.с.13).

07 грудня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць Інною Олександрівною, вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль марки «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля, задовольнити вимоги АБ «Укргазбанк» у розмірі 411499,44 грн, що перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Шмалька Олександра Олександровича, виконавче провадження № 64013911 (а.с.12).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того банк звернувся до приватного нотаріуса про вчинення оспорюваного напису, надавши при цьому копію кредитного договору.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»). Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів врегульована нормами глави 14 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172 (далі по тексту Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Як убачається з заяви про вчинення виконавчого напису ПАТ АБ «Укргазбанк» надав приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Заєць Інні Олександрівні додатки до заяви, а саме оригінал договору застави від 26 березня 2018 року №0250/03/2018/0327; засвідчена стягувачем копія кредитного договору від 26 березня 2018 року №0250/03/2018/0327 та додаткові угоди до нього; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання за кредитним зобов`язанням; засвідчена копія розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку; розрахунок заборгованості за кредитним договором; виписку з особового рахунку; меморіальний ордер; документи представника (а.с.58).

Тобто, відповідачем на виконання зазначених вимог щодо визначеного переліку документів, для одержання виконавчого напису було подано усі необхідні документи, у тому числі оригінал нотаріально посвідченого договору застави №0250/03/2018/0327 та посвідчені стягувачем копії кредитного договору №0250/03/2018/0327 з додатковими угодами до нього, що не є нотаріально посвідченими. Отже, оскільки Перелік передбачає надання оригіналів лише нотаріально посвідчених договорів, приватний нотаріус, прийнявши належним чином посвідчену копію кредитного договору, що при його укладенні не посвідчувався нотаріально, вимог чинного законодавства, що регулює дані правовідносини, не порушив.

Щодо безспірності заборгованості слід зазначити таке.

Встановлення безспірності заборгованості є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису.

У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена і у постановах від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження №14-278гс18).

Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою-другою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд, оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 вказував, що виконавчі написи є такими, що не підлягають виконанню у тому числі і у зв`язку з тим, що відсутня інформація щодо безспірності стягнутої заборгованості. Однак, доказів на підтвердження спірної заборгованості позивачем надано не було.

Разом з тим судом встановлено, що 12 травня 2020 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору від 26 березня 2018 року №0250/03/2018/0327, відповідно до умов та додатку 1 якої сторони погодили наявність заборгованості у розмірі 386904,93 грн (а.с.13-14).

Позивач також вказував, що не отримував від відповідача будь-яких попереджень та документів про намір вчинення виконавчого напису.

Судом встановлено, що 22.10.2020 відповідач рекомендованим листом направив позивачеві за його місцем проживання, зазначеним у додатковій угоді і позовній заяві позивача, лист-вимогу від 20.10.2020 №129/31514/2020, який повернувся із відміткою ПАТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання» (а.с.59-62).

Верховний Суд у постанові від 25 червня 2018 року по справі № 904/9904/17 зробив висновок, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і повернуто підприємством зв`язку із посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Направивши позивачеві 22.10.2020 рекомендованим листом лист-вимогу від 20.10.2020 №129/31514/2020 відповідач розписав із чого складається заборгованість у сумі 411499,44 грн, а саме заборгованість по кредиту строкова та прострочена у розмірі 386851,37 грн, що відповідає сумі заборгованості, визначеній у додатковій угоді від 12 травня 2020 року (386904,93 грн), та заборгованість по процентах поточна у розмірі 13512,68 грн і прострочена у розмірі 11135,39 грн, що відповідає п.1.1 додаткової угоди, у якому зазначено, що позичальник здійснює сплату процентів за користування кредитними коштами по кредитному договору, нарахованих за період з 01.03.2020 по 31.05.2020, а також нарахованих та несплачених до дати підписання цієї додаткової угоди процентів, не пізніше 10.12.2020 (а.с.13, 59).

Тому апеляційний суд вважає, що заборгованість по кредитному договору від 26 березня 2018 року №0250/03/2018/0327 є безспірною і це підтверджено укладеною додатковою угодою.

Враховуючи викладене вище колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги відповідача знайшли своє підтвердження.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності і обґрунтованості. Зазначене призвело до неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а відтак і помилкового визначення юридичних наслідків цих обставин та відповідно до вимог ст.376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Частиною 13 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені судові витрати, які було сплачено за подання апеляційної скарги по справі у розмірі 1362 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської областівід 02 лютого 2024 рокускасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Заєць Інна Олександрівна, Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Шмалько Олександр Олександрович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк (, м. Київ, вул. Єреванська 1) судовий збір у розмірі 1362 (одна тисяча триста шістдесят дві) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді О.Л. Карпенко

С.І. Мурашко