Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3212/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л. А.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Григорусь Н.Й., Павицької Т.М.,

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 279/3212/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Недашківської Л.А. у м.Коростені

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ТОВ "Фінансова Компанія "ФІНТРАСТ УКРАЇНА" звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 5529756 в розмірі 94656 грн., з яких: 20000,00 грн - тіло кредиту, 74656 грн - відсотки за користування кредитом, та 10 000 грн витрат на правову допомогу

В обґрунтування позову зазначено, що 12.02.2022 року між ТОВ "Авентус Україна" та ОСОБА_1 було укладено електронний договір №55229756 про надання споживчого кредиту. За умовами договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн; строк кредиту 360 дні, дата повернення кредиту 07.02.2023 року, за процентною ставкою 1,99% в день. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало їй кредит в сумі 20000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Натомість відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредитних коштів не виконала.

25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги за договором споживчого кредиту №5529756 від 12.02.2022 року, а ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набуло право вимоги за вказаним договором.

Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складала 94656 грн., з яких: 20 000,00 грн. тіло кредиту, 50 7760 грн. відсотки за користування кредитом, 23 880 грн. відсотки за 60 календарних днів.

Вказані обставини стали підставою для звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до суду із цим позовом в якому просили стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість у розмірі 94656 грн.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" 94656 гривень заборгованість за кредитним договором №5529756 від 12.02.2022 року, станом на 21.05.2024 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422 гривні та 4000 гривень за надання професійної правничої допомоги.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" 20 000 двадцять тисяч гривень за кредитним договором № 5529756 від 12.02.2022 року та закрити кредитний договір.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що пеню, штрафи тощо, які нараховує банк за несвоєчасну сплату кредиту, починаючи з 24 лютого 2022 року, банк чи позичальник має списати. Про позов їй не було відомо, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту Укрпошти, що свідчить про неотримання позовної заяви та додатків до неї, що унеможливило подання відзиву на позовну заяву. Також їй не було відомо про те що ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" "25" вересня 2023 року відступило право грошової вимоги за договором та передало її персональні дані на користь позивача на підставі Договору Факторингу № 25.09/23-Ф від 25 вересня 2023, укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА». Копію листа від 25.09.2023 року про договір факторингу, який докладав позивач до позову, не отримувала, і це не є підтвердженням направлення листа, а лише сформовано попередній перегляд повідомлення, що є неналежним доказом. Крім того, позивач не надав жодного первинного документу, який би засвідчив, що відповідачу були перераховані грошові кошти у розмірах, які зазначені у позовній заяві та в розрахунках заборгованості. На клопотання позивача судом не було витребувано з банку відомості про факт належності платіжної картки та відомості щодо зарахування коштів на картковий рахунок на який позивач посилається в позові. Розрахунок заборгованості не є належним доказом наявності заборгованості та її розміру, та не є первинним документом у розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заперечила аргументи апелянта, викладені в апеляційній скарзі вказавши, що суд попередньої інстанції прийшов до вірного висновку про задоволення позовних вимог. Крім того вказала, що сума заборгованості за вказаним вище договором становить 94656 грн та розрахована у відповідності до картки обліку договору від ТОВ «Авентус Україна» та оскільки відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту не виконала, проценти нараховано правомірно у межах погодженого строку надання кредиту, та у межах періоду автопролонгації відповідно до поденного розрахунку, що наданий до позовної заяви. При цьому, нараховані відсотки не носять штрафного характеру, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту. Також, стороною позивача документально доведено розмір понесених судових витрат на правничу допомогу, а тому підстав для відмови у їх стягненні немає. Крім іншого, у поданому відзиві, представник позивача просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 8000 грн витрат на правничу допомогу під час апеляційного провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 12.02.2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено договір споживчого кредиту №5529756 (а.с.81-86).

Згідно п.п. 1.3, 1.4, 1.5 кредитного договору сума кредиту (загальний розмір) складає 20000,00 гривень, строк кредиту 360 днів, тип процентної ставки фіксована.

Відповідно до п. 1.5.1. договору стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору. Згідно п.1.5.2 знижена процентна ставка 0,020 % в день та застосовується, якщо споживач до 14 березня 2022 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. У випадку невиконання споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від товариства, користування кредитом для споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних умовах. При цьому, застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Відповідно до п. 2.1. договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Згідно з п. 3.1. Договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до п.3.4 договору розмір процентної ставки, встановлений в п.1.5 Договору, залежить від умов її встановлення та є незмінним протягом усього строку дії Договору та не може бути збільшений Товариством в односторонньому порядку. Споживач розуміє та надає згоду Товариству, що застосування зниженої процентної ставки відповідно до пп.1.5.1. Договору залежить від того чи отримає Споживач індивідуальну знижку від Товариства та скористається своїм правом на її використання (виконає умови для отримання знижки) на стандартну процентну ставку, та у випадку такого отримання Споживач погоджується, що застосування зниженої ставки є наперед обумовленим та не може вважатися односторонньою зміною умов Договору, оскільки, умови про застосування різних процентних ставок за цим Договором чітко визначені домовленістю Сторін. Усі умови застосування знижки визначені даним Договором та не вимагають підписання Сторонами будь-яких інших додаткових документів.

Порядок звернення за отриманням фінансового кредиту, порядок надання фінансового кредиту та порядок нарахування відсотків, повернення кредиту передбачено у Правилах надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна» затверджені наказом №19-ОД від 05 січня 2022 року директора ТОВ «Авентус Україна».

Вказаний вище договір про надання споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом 12 лютого 2022 року одноразовим ідентифікатором «М324612».

Як доказ перерахування кредитних коштів відповідачу позивач до своєї відповіді на відзив долучив лист ТОВ ФК «Контрактний дім» адресований директору ТОВ «Авентус Україна» в якому зазначено про успішність перерахування коштів, де, зокрема, зазначено, що сума коштів у розмірі 20000,00 грн. була перерахована на картку № НОМЕР_1 (а.с.74).

25.09.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу №25.09/23-Ф, за умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступило позивачу право грошової вимоги за договором споживчого кредиту №5529756 від 12.02.2022 року, а ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" набуло право вимоги за вказаним договором (а.с. 37-45).

Як слідує з витягу з реєстру боржників від 25 вересня 2023 року про відступлення прав вимоги заборгованостей до боржників на умовах вказаного вище договору факторингу, право вимоги до відповідача за кредитним договором №5529756 становить 70776 ,00 грн., з яких 20 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 50776,00 грн. сума заборгованості за відсотками (а.с.32)

25.09.2023 на електронну пошту ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, позивачем було направлено повідомлення про відступлення йому права грошової вимоги до позивача за кредитним договором, вказано найменування фактора та реквізити для здійснення платежів ( а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за договором споживчого кредиту та відсотків. Оскільки відповідачем не оспорено факт укладення кредитного договору та його умови, то правильність і правомірність визначення зобов`язань за ним судом не оцінюється.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Як вбачається із матеріалів справи, 12.02.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №5529756 про надання споживчого кредиту (далі договір), у формі електронного договору, який було підписано з використанням позичальником ОСОБА_1 електронного підпису одноразовим ідентифікатором М324612.

З досліджених судом доказів встановлено, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, який оформлений в електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора, і такі дії сторін відповідають приписам чинного законодавства.

Оскільки даний договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та ОСОБА_1 підписала його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, то без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що 12 лютого 2022 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний договір № 5529756 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору, сума кредиту складає 20000,00 гривень.

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається із витягу з реєстру відступлених прав вимог, що були відступлені ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги до відповідача за договором становить 70776 ,00 грн., з яких 20 000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу та 50776,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

Поряд з цим, заборгованість за відсотками становить 50776,00 грн., які нараховані в межах строку дії договору за період з 01 травня 2022 року по 09 вересня 2022 року за ставкою 1,99%, а саме: 20000,00 грн. * 1,99% * 132 календарних днів = 52536,00 грн. ОСОБА_1 частково здійснювала оплату відсотків на суму 1760 грн, тому сума відсотків до стягнення -50776,00 грн.

Також, позивачем нараховано відсотки за 60 календарних днів за період з 10 вересня 2022 року по 08 листопада 2022 року в межах строку договору відповідно до наступного: 20000,00 грн. * 1,99% * 60 календарних днів = 23880,00 грн. Загалом відсотки складають 50776,00 грн. +23880,00 грн = 74656 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за договором кредиту в сумі 94656 грн., з яких: 20000,00 грн - тіло кредиту, 74656 грн - відсотки за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги про те, що після укладення договору кредиту та запровадження в Україні воєнного стану ТОВ «Авентус Україна» було змінено відсоткову ставку суд вважає необґрунтованим, оскільки нарахування за кредитом № 5529756 здійснювалось відповідно до п.1.5.1 договору , так як матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем були виконанні умови п.1.5.2 договору. При цьому, як вже було зазначено вище, у самому ж договорі передбачено, що застосування стандартної процентної ставки без знижки, не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для споживача, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки.

Факт укладення договору між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 підтверджується достатніми та належними доказами, наданими позивачем, які було досліджено судом першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», договір підписаний електронним підписом прирівнюється до договору укладеного у письмовій формі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржника про недоведеність укладення ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна» кредитного договору.

Аргументи апеляційної скарги про те, що товариством не надано виписку по рахунку або розрахунковий документ з банківського рахунку відповідача, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки як первісний кредитор ТОВ «Авентус Україна», так і позивач, не є банківською установою, а тому позбавлені можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів і формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками.

Крім того, доводи скаржника про відсутність доказів перерахування відповідачу коштів по кредитному договору є необгрунтованими, оскільки відповідачем не надано до суду доказів на спростування даних обставин, а саме банківську виписку по рахунку № НОМЕР_1 , або довідку з банку про неналежність ОСОБА_1 рахунку, на який відбувалось зарахування коштів. А також колегія суддів зауважує про суперечливу поведінку відповідача, оскільки в апеляційній скарзі просить стягнути 20 000 грн , що свідчить про визнання нею боргу.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості оформлений неналежним чином є неспроможними та не спростовують розмір заборгованості, який перевірений судом першої та апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач була позбавлена можливості подати відзив не заслуговують на увагу, оскільки скаржник не навела переконливих доводів, яким чином вказані обставини вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, зокрема на повноту з`ясування судом попередньої інстанції фактичних обставин справи.

Інші доводи апеляційної скарги містять суб`єктивне тлумачення скаржником як обставин справи, так і норм діючого законодавства, направлене на переоцінку доказів, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при винесенні рішення про часткове задоволення позовних вимог були належним чином оцінені подані сторонами докази, повно встановлені фактичні обставини справи, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення суду, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Щодо витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, колегія суддів зазначає, що місцевий суд, при визначенні розміру цих витрат врахував, що справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим представником позивача на надання правничої допомоги. Також місцевим судом враховано категорію та невелику складність даної справи та обґрунтовано зменшено їх розмір до 4 000,00 грн, тому рішення суду в цій частині також підлягає залишенню без змін.

Відтак, у відповідності до положень статті 375 ЦПК України, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду без змін.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи немає.

Крім іншого, у поданому відзиві, представник позивача просила стягнути із відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 8000 грн витрат на правничу допомогу під час апеляційного провадження.

Під час апеляційного розгляду справи, професійну правничу допомогу позивачу надавала адвокат Крюкова М.В., що підтверджується договором про надання правової допомоги №07/07-2022 від 07 липня 2022 року; ордером на надання правничої допомоги від 14.03.2024, звітом про надання правової допомоги згідно Договору № 07/07-2022 від 07.07.2022 на суму 8000 грн, платіжною інструкцією в національній валюті від 24.09.2024 про сплату 8000 грн адвокату Крюковій М. В. за правову експертизу документів та складання відзиву на апеляційну скаргу у справі за позовом до ОСОБА_1 .

Аналізуючи подані представником позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» докази щодо понесених позивачем витрат на правову допомогу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що враховуючи складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, часом витраченим на їх виконання, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання представника позивача адвоката Крюкової М.В. підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 1 500,00 грн понесених витрат на правничу допомогу в апеляційній інстанції.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 червня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 1 500,00 грн витрат на правничу допомогу під час апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Судді