Справа №345/5587/24
Провадження № 2/345/1433/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 10.04.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 було укладено угоду № 200500005 щодо кредитування. Відповідно до умов кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 9569,00 грн., з встановленим строком кредитування з 10.04.2016 року по 10.05.2017 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020р. ТОВ «Діджи Фінанс» набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020р., укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020р., що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021р. у справі № 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський», в тому числі і за кредитним договором.

Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 30.09.2024 р. загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 26024,26 грн., з яких: 8609,00грн. - заборгованість за кредитом; 17415,26 грн. - заборгованість за відсотками. Сума збитків з урахуванням 3%річних 2342,83 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 11577,18 грн. Разом заборгованість становить 39 944,27 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду, просить поновити строк звернення з позовом до суду та стягнути з відповідача заборгованість за договором № 200500005 від 10.04.2016 року, судовий збір, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву. Зокрема, звертає увагу, що позивачем недоведено дотримання процедури укладення кредитного договору. За твердженням позивача та відповідно до змісту доказів кредитний правочин був укладений за правилами ст.ст. 641-642 ЦК України, тобто у формі пропозиції (оферти) украсти договір та прийняття (акцепта) такої пропозиції. Однак позивач у позові та додатках до нього не пояснює, яким чином ПАТ «Банк Михайлівський» прийняло (акцептувало) пропозицію (оферту) відповідача укласти кредитний договір №200500005 від 10.04.2016 року. Також відсутні докази такого прийняття (акцепта) зі сторони ПАТ «Банк Михайлівський». Отже, твердження позивача, що вищевказаний кредитний договір був укладеним та є чинним не відповідає дійсності. Електронна копія письмового доказу є сумнівною та має бути виключеною із числа доказів.

Представник відповідача наголошує, що позивачем не надано жодного доказу щодо отримання відповідачем коштів у кредит на виконання кредитного договору від 10.04.2016 року №200500005. Єдиними письмовими доказами, що можуть доводити отримання грошових коштів, є оригінали первинних фінансово-господарських документів. Щодо виписок за рядом особових рахунків. Разом із позовом позивачем надано додаток 7 «Виписки по рахунку відповідача», що містить виписки від 10.07.2024 року за період з 23.05.2016 року по 27.07.2020 року за рядом особових рахунків. Обсяг даного додатку 765 сторінок. При цьому позивач не надає пояснень, яке відношення дані особові рахунки мають до кредитного договору від 10.04.2016 року №200500005. Більше того, відповідно до заяви (оферти) позичальнику (відповідачу) в ПАТ «Банк Михайлівський» було відкрито рахунок НОМЕР_1 , виписку з якого позивачем не надано. Інші рахунки в заяві (оферті) від 10.04.2016 року №200500005 не вказані. Крім того, позивач не надає пояснень, чому кредитний договір №200500005 було нібито «укладено» 10.04.2016 року, а виписки надані за період лише після 23.05.2016 року.

Також позивачем не надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази заборгованості відповідача в розмірі 26024,26 грн. за кредитним договором від 10.04.2016 року №200500005.

Крім того, позивачем не надано суду достовірні докази відступлення права вимоги до відповідача та дійсності такої вимоги. Відповідач не ставить під сумнів факт укладення між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» договору про відступлення прав від 20.07.2020 року №7_БМ. Однак позивачем не доведено, що в процедурі цесії було відступлено право вимоги до відповідача на користь позивача. Так, в постанові Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16, на яку посилається позивач, мова йде про відступлення кредитного портфелю, що складається з більше, ніж 100 тис.кредитних правочинів. Однак вказана постанова не містить відомостей щодо оспорюваного кредитного договору від 10.04.2016 року №200500005. З огляду на вищевказане, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача своїм правом подати відповідь на відзив не скористався.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.10.2024 року було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, а саме витребувано в ТОВ «Діджи Фінанс» для дослідження судом оригінал заяви (оферти) від 10.04.2016 року №200500005, оригінал довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 10.04.2016 року б/н, оригінал графіку платежів від 10.04.2016 року №б/н, оригінал витягу з реєстру боржників ПАТ «Банк Михайлівський» до договору про відступлення прав вимоги від 10.07.2020 року №7_БМ щодо боржника під порядковим номером 103133 та належним чином засвідчені паперову копію довіреності ПАТ «Банк Михайлівський», якою банк доручив ОСОБА_2 (або іншій особі) укласти (підписати) від імені ПАТ «Банк Михайлівський» кредитний правочин від 10.04.2016 року №200500005 та/або вчинити інші дії.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.11.2024 року в задоволенні клопотання представника відповідача про зобов`язання позивача надати докази та пояснення щодо дій та події прийняття (акцепту) зі сторони ПАТ «Банк Михайлівський» заяви (оферти) від 10.04.2016 року №200500005 відмовлено. Натомість витребувано в ТОВ «Діджи Фінанс» виписку по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Банк Михайлівський» на ім`я ОСОБА_1 .

Щодо клопотання представника відповідача про зобов`язання позивача надати докази ступеня «радості» від прийняття (акцепту) зі сторони ПАТ «Банк Михайлівський» заяви (оферти) від 10.04.2016 року №200500005, то вказане клопотання є абсолютно безпідставним. Так, в порушення вимог ч.2 ст.81 ЦПК України, представник відповідача не зазначає обставин, які можуть підтвердити ці докази, або аргументи, які вони можуть спростувати (п.2 ч.2 ст.81 ЦПК), не наводить підстав, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа (п.3 ч.2 ст.81 ЦПК), вжиття ним заходів для отримання цього доказу самостійно, доказів вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (п.4 ч.2 ст.81 ЦПК). Отже, вказане клопотання представника відповідача про витребування доказів є необгрунтованим та таким, що не відповідає вимогам процесуального закону, встановленим ст.81 ЦПК України, у зв`язку з чим, у його задоволенні слід відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 20 липня 2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого банк ПАТ «Банк Михайлівський» відступає новому кредитору ТОВ «Діджи Фінанс» належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, що підтверджується копією вказаного договору.

З витягу з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами до договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року вбачається, що ПАТ «Банк Михайлівський» передав, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло право вимоги за договором №200500005 від 10.04.2016 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Згідно ч.1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частина 1 статті 514 ЦКУ зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

10.04.2016 року ОСОБА_1 підписала заяву (оферту) №200500005, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (сума кредиту 9569,00 грн., строк кредиту 395 днів з 10.04.2016 року по 10.05.2017 року, розмір процентної ставки за кредитом 0,0001% річних). Відповідно до розділу 4 заяви відповідач пропонувала надати їй кредит на придбання товару: мобільного телефону iPhone 5s, вартістю 9599,00 грн., аксесуарів до мобільних телефонів (захисного скла), вартістю 170,00 грн., послуги ПК (налаштування смартфона), вартістю 300 грн.

Відповідно до п.1.1 оферти (про укладення кредитного договору) відповідач запропонувала ПАТ «Банк Михайлівський» укласти з нею кредитний договір, в рамках якого, зокрема, надати їй кредит в сумі, що зазначена в графі «Сума кредиту» розділу 2 ОП заяви. П.1.2 оферти передбачено відкриття рахунку, що буде використовуватися виключно в рамках кредитного договору. Номер рахунка зазначений в графі «Рахунок клієнта» Розділу 2 ОП «Заяви», а саме 1201.

З графіку платежів до кредитного договору №200500005 від 10.04.2016 року вбачається, що ПАТ «Банк Михайлівський» відкрив відповідачці ОСОБА_1 рахунок № НОМЕР_1 для використання в рамках вказаного кредитного договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Представник відповідача, як на підставу для відмови в позові, покликається, зокрема, на неотримання відповідачкою суми кредиту, що вказана в заяві (оферті) №200500005 від 10.04.2016 року.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджується Переліком типових документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 578/5 від 12 квітня 2012 року. Інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).

Банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри, як, зокрема, особові рахунки та виписки з них. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту (п. 57, п. 59, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75).

Водночас будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідачки позивачем не надано. Так, як вказувалося вище, за умовами договору №200500005 від 10.04.2016 року відповідачці було відкрито у ПАТ «Банк Михайлівський» рахунок № НОМЕР_1 . Проте виписки із вказаного рахунку позивачем до матеріалів позовної заяви не було долучено.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

Крім того, ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15.11.2024 року, на підставі ч.7 ст.81 ЦПК України, було витребувано у позивача виписку по рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ПАТ «Банк Михайлівський» на ім`я ОСОБА_1 . Копію вказаної ухвали доставлено до електронного кабінету позивача 15.11.2024 року о 19:35:05. З урахуванням положень ч.8 ст.128 ЦПК України, вважається, що позивач отримав вищевказану ухвалу суду 18.11.2024 року. Водночас у встановлений ухвалою суду п`ятиденний строк витребувані документи не були надані. В порядку ч.7 ст.84 ЦПК України позивачем не повідомлено суд щодо неможливості подання такого доказу.

Отже, позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Щодо долученого до матеріалів позовної заяви в електронному вигляді файлу під назвою «Виписки по рахунку відповідача», то при дослідженні вказаного файлу встановлено, що він містить інформацію про наступні рахунки відповідачки: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 . Водночас зазначені виписки не містять відомостей щодо рахунку № НОМЕР_1 , який вказано у кредитному договорі №200500005. Крім того, дані виписки сформовані за період з 23.05.2016 року по 27.07.2020 року, а договір укладено 10.04.2016 року.

Щодо долученої до матеріалів позовної заяви накладної №7/10-2564 від 10.04.2016 року, вказана накладна власне підтверджує придбання відповідачкою ОСОБА_1 у ФОП ОСОБА_3 товару (мобільного телефону, захисного скла, оплату послуг з налаштування смартфону) на загальну суму 10069,00 грн. Проте дана накладна не містить інформації про отримання відповідачкою від ПАТ «Банк Михайлівський» кредитних коштів для придбання вказаного товару.

Надана ТОВ «Діджи Фінанс» копія витягу з додатку №1 до договору факторингу №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року сама по собі не є належним та допустимим доказом наявності заборгованості відповідачки за кредитним договором.

Отже, ТОВ «Діджи Фінанс» не надало до суду доказів на підтвердження видачі відповідачці грошових коштів згідно № 200500005 від 10.04.2016 року, доказів зарахування кредитних коштів на її рахунок.

А тому вимоги позивача є безпідставними та задоволенню не підлягають.

За таких обставин, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 526, 536, 549, 572, 589, 1054 ЦК України, ст.ст. 81, 84, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 28.11.2024 року.

Суддя