Справа № 646/1015/22
№ провадження 2/646/427/2024
25.07.24 м.Харків
Червонозаводський районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Барабанової В.В.
за участю секретаря судового засідання Ільченко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, -
18.02.2021 до Червонозаводського районного суду м. Харкова надійшла ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині
Позиція сторони, що звертається до суду за захистом своїх прав.
В обґрунтування заявленої позовної вимоги позивач посилається на те, що позивачка, являється матір`ю ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, що видане повторно Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30 серпня 2016 р., серія НОМЕР_1 .
Відповідно до Листа по спадковій справі №366/2009 від 30.11.2021, Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою 26 листопада 2021 року одержано та зареєстровано у журналі реєстрації вхідних документів за №2659/02-12 та долучено до матеріалів спадкової справи №366/2009 заяву позивача з приводу оформлення спадщини до майна її доньки ОСОБА_7 .
Після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на нерухоме майно, а саме на 3-х кімнатну ізольовану квартиру, яка розташована на 2-му поверсі 5-ти поверхового будинку, загальною площею 54.8 кв.м., житловою площею 39.7 кв.м., розташовану за адресою: кв. АДРЕСА_1 , що належала померлій на праві власності відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 03 січня 2002 року АЕІ №405191.
Згідно заповіту №4315, який зареєстрований приватним нотаріусом за №45579220, від 07.10.2008, складеного ОСОБА_7 , все належне їй майно вона заповіла своїм дітям, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рівних частках кожному.
Відповідно до ст.1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна (вдова вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2019р., справа № 510/350/16-ц: «Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.»
Непрацездатними вважаються особи, які досягай встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування "пенсійного віку, або особи з інвалідністю I, II, III груп, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону, незалежно від того, чи призначена їм пенсія.
Згідно пункту 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги.
На день смерті спадкодавця та на сьогоднішній день позивачка, ОСОБА_1 , є непрацездатною особою, оскільки має II групу інвалідності, яка встановлена безстроково, відповідно до Довідки №015961 від 01.04.2000, яка видається інваліду, а також є пенсіонеркою відповідно до Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого по інвалідності, а також Посвідчення серія НОМЕР_3 , тому вона право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту.
У разі, якби спадкування відбувалося за законом, спадкоємцями І черги за законом також були б діти померлої ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також позивачка, мати померлої, ОСОБА_1 .
Таким чином, при спадкуванні за законом кожному із спадкоємців належала б 1/5 частина спадкового майна. Позивачка, як непрацездатна мати спадкодавця, має право на обов`язкову частку - 1/2 від 1/5 частини спадкового майна, тобто 1/10 частини від усього спадкового майна.
Рух справи.
В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходилась цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.02.2022 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 23.05.2023 позовну заяву залишено без руху.
05.07.2022 позивачем усунуті недоліки позовної заяви, про які було вказано у вищезазначеній ухвалі суду.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Полтави від 27.07.2023 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до ухвали судді Ленінського районного суду м. Полтави від 30.03.2023 цивільну справа ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині, передано за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.
Зазначена цивільна справа відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.09.2023, надійшла у провадження судді Барабанової В.В.
Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28.09.2023 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині та призначено цивільну справу до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.05.2024 закрито підготовче провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині та призначено справу до судового розгляду по суті.
До судового розгляду учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представником позивача подане клопотання про розгляд справи за відсутності його та позивача.
Відповідач причину неявки не сповістив, відзив на позовну заяву не подав.
У зв`язку з викладеним, зі згоди позивача суд вважає за можливе ухвали заочне рішення у справі.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Висновки суду.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.
Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України, за змістом частин 1,2 якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
Судом встановлено, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, що видане повторно Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області від 30 серпня 2016 року, серія НОМЕР_1 .
Померла ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є донькою позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження.
За життя, 07.10.2008, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , склала заповіт, що посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу (зареєстровано в реєстрі за №4315), з якого убачається, що спадкоємцями всього належного їй майна, в тому числі належну їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 , а також те, що їй буде належати на час її смерті, є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 в рівних частках кожному.
На момент смерті ОСОБА_7 та до цього часу позивач перебувала не пенсії, оскільки має II групу інвалідності, яка встановлена безстроково, відповідно до Довідки №015961 від 01.04.2000, яка видається інваліду, а також є пенсіонеркою відповідно до Пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого по інвалідності, а також Посвідчення серія НОМЕР_3 .
Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Першої Харківської міської державної нотаріальної контори і заявою про прийняття спадщини після померлої доньки ОСОБА_7
23.10.2021 Першою Харківською міською державною нотаріальною конторою надано відповідь на адресу позивачки, відповідно до якої останній повідомлялося про те, що після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , звернувся спадкоємець за заповітом ОСОБА_2 , на користь якого та інших спадкоємців за заповітом ОСОБА_7 залишила заповіт, посвідчений 07.10.2008 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Смородською Н.А., за реєстр. № 4315. Також, згідно відповіді, позивачу роз`яснено, що якщо вона має право на обов`язкову частку у спадщині, вона має право звернутися з документами, що підтверджують родинні відносини з померлою.
Позивач вважає, що вона, як непрацездатна мати спадкодавиці, має право на обов`язкову частку 1/2 від 1/5 частини спадкового майна, тобто 1/10 частини від усього спадкового майна, у тому числі вищевказаної квартири, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.
Відповідно до частини третьої статті 75 Сімейного кодексу України (далі за текстом СК України) непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.
Згідно з частиною першою статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46цього Кодексу).
Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частини першої,другої статті1223ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу.
Частиною першою статті 1241 ЦК України визначено коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.
Так, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини.
Пунктом 19 постанови № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги та увесь склад спадщини.
У рішенні Конституційного Суду України від 11.02.2014 № 1-рп/2014 у справі № 1-1/2014 Конституційний Суд України, розкриваючи зміст поняття «повнолітні непрацездатні діти, що використовується в абзаці першому частини першої статті 1241 Кодексу щодо права на обов`язкову частку у спадщині, ґрунтується на положеннях частини третьої статті 75 Сімейного кодексу, який відносить до категорії «непрацездатні інвалідів I, II та III групи, а також пенсійного законодавства та законів України, які регулюють соціальне страхування і визначають поняття «непрацездатний». Так, згідно з частиною четвертою статті 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999 №966ХIV (далі Закон № 966), абзацом сімнадцятим частини першої статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058IV з наступними змінами (далі Закон № 1058) до непрацездатних належать, зокрема, особи, які визнані інвалідами в установленому законом порядку.
При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини. До таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємців за правом представлення (стаття 1266 ЦК України).
Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Стаття 392 ЦПК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно ч. 1, 3 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно ч. 1ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи досліджені судом докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено належність ОСОБА_1 на момент смерті права власності на квартиру АДРЕСА_1 та своє право на спадкування обов`язкової частки у розмірі 1/12 частки, а тому вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Оскільки позивачка при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст.141ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір у сумі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1241, 1269, 1296, 1298 ЦК України, ст. ст. 13, 81, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 280, 282, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа - державний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права на обов`язкову частку у спадщині задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , право власності на 1/10 частину квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування на обов`язкову частку в спадщині за законом після смерті ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь держави 908,00 грн. судового збору з кожного в рівних частинах.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомий.
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомий.
Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомий.
Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомий.
Суддя В.В. Барабанова