ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/1296/22 Номер провадження 22-ц/814/2690/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів: Лобова О.А., Панченка О.О.,

за участю секретаря судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Невольніченко Олексій Олександрович, на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2024 року (повний текст судового рішення складено 17 травня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Мотивуючи позовну заяву неповерненням грошових коштів за наданою розпискою, ОСОБА_1 прохав суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь суму заборгованості у розмірі 3405,00 доларів США, що на момент звернення з позовом складає 98710,95 грн, а також стягнути судові витрати.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Судове рішення місцевого суду мотивовано тим, що у судові засідання призначені на 19 жовтня 2023 року, 12 грудня 2023 року, 28 лютого 2024 року, 17 квітня 2024 року, 16 травня 2024 року позивач, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав, а тому є підстави для застосування положень статті 257 ЦПК України.

Узагальнені вимоги апеляційної скарги

З ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2024 року не погодився ОСОБА_1 та оскаржив її в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі позивач прохав суд скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2024 року та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач зауважує на відсутності підстав застосування положень статті 257 ЦПК України до поданого ним позову, оскільки він з 02 лютого 2023 року перебуває у лавах Збройних Сил України та, відповідно, знаходиться поза межами місця свого проживання і позбавлений можливості повідомити суд про місце свого перебування.

Крім того, зауважено, що обов`язковими умовами для застосування передбачених частиною п`ятою статті 223, пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків неявки позивача у судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності (у разі визнання явки позивача обов`язковою).

Також позивач зауважує на правову позицію, яка викладена Верховним Судом у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 638/6869/19.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Щодо явки та позиції учасників справи у судовому засіданні

Учасники справи, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, на розгляд справи до Полтавського апеляційного суду не з`явилися.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція апеляційного суду

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки (пункт 2 частини третьої статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 756/6049/19 (провадження № 61-4177св21) вказано, що «залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду. При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився. Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого учасник справи самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. З матеріалів справи вбачається, що заява про розгляд справи за відсутності позивача ані позивачем, ані його представником подана не була. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача». Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19 тощо».

У справі, що переглядається при залишенні без розгляду позову місцевий суд вказав, що позивач у судові засідання призначені на 19 жовтня 2023 року, 12 грудня 2023 року, 28 лютого 2024 року, 17 квітня 2024 року, 16 травня 2024 року, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надавав.

З аналізу матеріалів справи вбачається, що ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08 червня 2023 року було прийнято до свого провадження вище вказану цивільну справу та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження на 19 жовтня 2023 року об 11:10 год. (а.с. 14).

Повістка про виклик до суду направлялася ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на вказану ним у позовній заяві адресу: АДРЕСА_1 , та повернулася неврученою із зазначенням підстави «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 23).

Розгляд справи було відкладено на 10:30 год. 12 грудня 2023 року, про що місцевий суд намагався повідомити позивача, шляхом надсилання на його поштову адресу судової повістки, яка повернулася до суду першої інстанції неврученою із зазначенням підстави «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 31).

Крім того, з матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 звертався із листом у листопаді 2023 року до Київського районного суду м. Полтави, направивши до місцевого суду оригінал боргової розписки від 28 березня 2020 року (а.с. 33-36). Окремо слід наголосити, що у заяві позивачем вказана ним адреса є ідентичною адресі, що зазначена у позовній заяві.

Розгляд справи повторно не відбувся та був відкладений на 10:00 год. 28 лютого 2024 року, про що місцевий суд намагався повідомити позивача, шляхом надсилання на його поштову адресу судової повістки, яка повернулася до суду першої інстанції неврученою із зазначенням підстави «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 47-48).

Згідно довідки Київського районного суду м. Полтави, 28 лютого 2024 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді, що здійснює розгляд справи, на лікарняному (а.с. 49).

Відтак, розгляд справи повторно не відбувся та був відкладений на 09:30 год. 17 квітня 2024 року, про що місцевий суд намагався повідомити позивача, шляхом надсилання на його поштову адресу судової повістки, яка повернулася до суду першої інстанції неврученою із зазначенням підстави «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 55-56).

Згідно довідки Київського районного суду м. Полтави, 17 квітня 2024 року розгляд справи не відбувся у зв`язку з перебуванням судді, що здійснює розгляд справи, на лікарняному (а.с. 58).

Відтак, розгляд справи повторно не відбувся та був відкладений на 13:40 год. 16 травня 2024 року, про що місцевий суд намагався повідомити позивача, шляхом надсилання на його поштову адресу судової повістки, яка повернулася до суду першої інстанції неврученою із зазначенням підстави «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 64-65).

З огляду на повернення до місцевого суду останньої судової повістки позивачу із зазначенням підстави невручення «за закінченням терміну зберігання», колегія суддів вважає за потрібне вказати наступне.

Ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи (частина перша статті 8 ЦПК України).

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями (частини перша - четверта статті 128 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини сьомої, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Враховуючи вище викладені процесуальні норми законодавства, а також матеріали справи, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про час та дату судового засідання, яке мало відбутися 16 травня 2024 року. Крім того, судом апеляційної інстанції звернуто увагу, що в оголошенні про виклик особи, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме від 24 квітня 2024 року здійснено виклик відповідача ОСОБА_2 у судове засідання на 13:40 год. 16 травня 2024 року (а.с. 61), натомість у довідці від 25 квітня 2024 року за підписом керівника апарату Київського районного суду м. Полтави вказано про виклик позивача ОСОБА_1 із зазначенням невірної адреси місця його проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 62).

Окремої уваги заслуговує й той факт, що судові засідання 28 лютого 2024 року та 17 квітня 2024 року не відбулися у зв`язку з перебуванням судді, яка здійснює розгляд справи, на лікарняному, тобто через незалежні від позивача обставини.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції передчасно застосував до поданої позивачем позовної заяви наслідки, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 6 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи, що судові засідання 28 лютого 2024 року та 17 квітня 2024 року не відбулися не з вини позивача, а також відсутність належного повідомлення останнього про судове засідання 16 травня 2024 року, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для залишення позову ОСОБА_1 без розгляду на підставі пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України є передчасним.

Отже, відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц зазначено, що постанова про передачу справи на новий розгляд не є остаточним вирішенням спору по суті, а тому висновки про розподіл судових витрат у такому випадку будуть вважатися передчасними.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а справа передачі до суду першої інстанції для продовження розгляду, то питання відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 141 ЦПК України, підлягає вирішенню по завершенню розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Невольніченко Олексій Олександрович - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 травня 2024 року - скасувати, справу передати до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 липня 2024 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді О.А. Лобов

О.О. Панченко