Справа №450/4565/23 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження №22-ц/811/1331/24 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області в складі судді Мельничук І.І. від 12 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на період навчання, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 січня 2024 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача ОСОБА_4 про стягнення аліментів на період навчання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у НУ «Львівська політехніка» у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з 18.09.2023 року, але не довше ніж до досягнення ним віку 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання, чи закінчення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави 1 073,60 грн. судового збору.

Вказане рішення оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від від 12 січня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_3 задовольнити частково. Стягувати з ОСОБА_2 на користь її повнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок на його особистий рахунок щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року, але не довше, ніж до досягнення ним віку 23 років за умови, що він буде продовжувати навчання, чи до закінчення навчання.

Зазначає, що відповідачка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції, відтак не мала можливості подати відзив та докази на обгрунтування своїх доводів. Звертає увагу на те, що у позовній заяві було вказано неповну інформацію про обставини, що мають значення для справи. В позовній заяві було вказано, що ОСОБА_4 являється студентом першого курсу, що не відповідає дійсності. Адже станом на 18 вересня 2023 року - дату подання позовної заяви до суду, ОСОБА_4 вже закінчив навчання на першому курсі. Відтак, суд першої інстанції не мав приймати за належний, достовірний і достатній доказ довідку НУ «Львівська політехніка» №97 від 26.06.2023 р., в якій вказано, що ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної форми навчання вищої освіти бакалавр. Інших доказів того, що повнолітній син позивача і відповідачки є студентом, позивачем не було надано. Вважає, що обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню в цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу. В матеріалах справи були відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що відповідачка має можливість (спроможна) надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, у визначеному судом розмірі -1/4 частини заробітку (доходу).Так само відсутні в матеріалах справи докази на підтвердження того, що позивач (батько повнолітнього сина) бере участь у матеріальних витратах. Зазначає, що позивач - батько повнолітнього сина є працездатним, за наявною у відповідачки інформацією, він є працевлаштованим, отримує дохід, а відповідно має можливість нести половину необхідного для утримання сина матеріального забезпечення. Однак суд першої інстанції не дослідив і не врахував цих обставин при ухваленні оскаржуваного рішення. Суд поклав весь тягар матеріального утримання повнолітнього сина, не врахувавши, ні можливості відповідачки надавати таку матеріальну допомогу, ні тих обставин, що батько (позивач) також має обов`язок і можливість надавати матеріальну допомогу синові, а також не оцінивши чи потребує повнолітній син такої матеріальної допомоги. Зазначає, що відповідачка не відмовляється надавати матеріальну допомогу своєму синові і навіть без звернення до суду про стягнення аліментів, вона регулярно надавала і надає таку матеріальну допомогу своєму синові. Однак, відповідачка не має можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина саме в розмірі четверті свого доходу та вважає вказаний розмір аліментів таким, що суттєво перевищує потреби сина.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи оцінивши мотиви учасників справи, в межах доводів позовної заяви, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 259, 263, 265, 268, 223 ЦПК України, 166, 180, 182, 192, 199, 200 Сімейного Кодексу України; постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 21.06.2005 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського РУЮ Львівської області вбачається, що сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.02.2016 року у справі № 450/1955/15-ц, провадження № 2/450/244/16 було вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , зареєстрований 12.07.2003 року у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пустомитівського районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 58. Відповідно до довідки № 97 від 26.06.2023 року ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти Бакалавр Інститут ІТРЕ Національного університету «Львівська політехніка» та закінчує навчання 30.06.2023 року. Судом було встановлено, що повнолітній син ОСОБА_4 проживає разом із батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , що вбачається із Витягу № 1134 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог ст. ст. 199, 200 СК України взяв до уваги те, що обов`язок утримувати повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, покладається рівною мірою на матір і батька. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, враховуючи вищенаведені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність в даному випадку передбачених законом підстав для часткового задоволення позову і вважає достатнім для покриття пов`язаних із навчанням витрат повнолітнього сина, стягувати із відповідачки на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення сином навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак зроблені без повного та всебічного з`ясування всіх обставин, що мають значення для справи; частина обставин, які суд вважав встановленими не відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, а тому рішення суду підлягає зміні.

У вересні 2023 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на період навчання, у якому просив:

- стягувати з ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , аліменти на його користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час його навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення навчання або досягнення ОСОБА_4 двадцяти трьох років

Позов обґрунтував тим, що 08 лютого 2016 року рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області розірвано шлюб між позивачем та відповідачкою ОСОБА_5 . Від спільного подружнього життя у сторін народилося троє дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають з позивачем та знаходяться на його утриманні, про що свідчить витяг про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 1134 від 14.09.2023 року. Відповідно до довідки НУ «Львівська політехніка», ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти бакалавр інституту ІТРЕ, закінчує навчання 30 червня 2026 року. Зазначає, що відповідачка ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, яка продовжує навчання, а у позивача немає змоги самостійно утримувати дитину, оскільки сину необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, придбання одягу, харчування, підручників, тощо. Вказує, що мати працездатна та здорова, працює, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21.06.2005 року, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Пустомитівського РУЮ Львівської області).

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 08.02.2016 року у справі №450/1955/15-ц, розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

Відповідно до довідки № 97 від 26.06.2023 року ОСОБА_4 є студентом першого курсу денної форми навчання рівня вищої освіти бакалавр Інститут ІТРЕ Національного університету «Львівська політехніка» та закінчує навчання 30.06.2026 року.

Відповідно до витягу № 1134 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, ОСОБА_4 проживає разом із батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 20.01.2016 року суд вирішив стягувати з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі (половини) з усіх видів заробітку (доходу) та не менше 30% (відсотків) прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.10.2015 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с. 9).

Відповідно до довідки від 02.04.2024р. вих. №КНО-08.1.4.1/582, виданої АТ «Перший український міжнародний банк», загальна сума доходу ОСОБА_2 за період з 01.01.2024р. до 31.03.2024р., становить 283 920,17 грн., що еквівалентно у місяць 76185,24 грн. (а.с.95).

Також, з ряду доказів доданих до матеріалів справи ОСОБА_5 вбачається, що вона частково бере участь в утриманні свого, на даний час вже повнолітнього сина, а саме придбавала йому одяг, взуття, перераховувала кошти, як на проїзд та і на дрібні щоденні витрати, оплачувала лікування, організовувала та оплачувала відпочинок ( а.с. 103-118).

Окрім цього, відповідачка на даний час перебуває в іншому шлюбі з ОСОБА_8 .

Її чоловік доходів з 2020 року не отримує, що підтверджується довідкою №031039 від 25.04.2024 з Реєстру застрахованих осіб ДРЗДСС Пенсійного фонду України форми ОК-7, а також подружжя сплачує кредити, що підтверджується Договором від 15.06.2023 року, яким передбачено надання позики з розстроченням для подальшого придбання квартири (а.с.80-81) та Договором кредиту та страхування №М35.00207.010796435 від 12.03.2024 року, яким надано кредит на суму 164336 грн. під 33% річних строком на 12 місяців (а.с.82-89).

Статтею 199 CК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання доньки або сина, які продовжують навчання є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 є повнолітнім та не досяг 23 років, навчається на денній формі навчання, що позбавляє його можливості працевлаштуватися та отримувати певний дохід, він є таким, що потребує матеріальної допомоги. Відповідачка є працездатною особою, отримує дохід та може утримувати повнолітнього сина. Відтак, районний суд прийшов до правильного висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина відповідачки.

Доводи апеляційної скарги про те, що довідка № 97 від 26.06.2023 року НУ «Львівська політехніка» не підтверджує продовження навчання ОСОБА_4 , є безпідставними, оскільки у вищевказаній довідці підтверджується факт денної форми навчання ОСОБА_4 до 30 червня 2026 року, що стороною відповідача не спростовано, протилежного не доведено.

Аргументи апеляційної скарги про неналежне повідомлення відповідачки в суді першої інстанції, у зв`язку з чим вона була необізнана про розгляд справи, суд вважає теж безпідставними, оскільки, з матеріалів справи вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі направлялась судом першої інстанції ОСОБА_2 на адресу АДРЕСА_2 , де офіційно зареєстроване її місце проживання (а.с. 26). Однак поштова кореспонденція повернулась до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення їй цієї судової повістки. Таким чином, судом вжито усіх необхідних заходів щодо повідомлення відповідачки про судовий розгляд справи.

Однак, визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було враховано те, що: на батьків покладено рівні обов`язки щодо надання матеріальної допомоги повнолітнім доньці чи сину, які продовжують навчання, якщо батьки можуть таку матеріальну допомогу надавати та дані щодо неможливості надання допомоги сину матір`ю у матеріалах справи відсутні; те, що син сторін дійсно продовжує навчання та дійсно потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги чого не спростовано та частково визнано у апеляційній скарзі відповідачкою; доходи відповідачки, що підтверджені відповідною довідкою, яка, також, стверджує про можливість надавати матеріальну допомогу; відсутність даних про доходи батька (позивача); прожитковий мінімум на дорослу особу, який відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» складає з 01.01.2023 року 2 589 грн. на місяць; дані про перебування у іншому шлюбі відповідачки та відсутність доходів у її теперішнього чоловіка; дані про те, що вона частково займається матеріальним утриманням сина; те, що відповідачка не має власного житла та сплачує кредитні заборгованості, тощо.

Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення та розмір аліментів, що підлягає стягненню за оскаржуваним рішенням, як і вказаний позивачем розмір аліментів слід вважати надмірним та завищеним та рішення суду першої інстанції слід змінити.

А саме, слід зменшити розмір аліментів, що підлягають стягненню щомісячно з відповідачки на користь сина сторін на його утримання на час навчання до його завершення або до досягнення ним 23 років, (залежно від того яка подія настане швидше) з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) до 1/15 частини, що, зважаючи на надану довідку про доходи відповідачки, становитиме суму 5079 грн. щомісячно.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин доводи апеляційної скарги слід визнати частково обґрунтованими та таку скаргу слід задовольнити частково, рішення ж суду в частині визначення розміру аліментів слід змінити та стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_4 аліменти на його утримання, у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/15 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним віку 23 років. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.2-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 січня 2024 року в частині визначення розміру аліментів змінити, виклавши резолютивну частину рішення в такій редакції:

«Стягувати з ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) аліменти на його утримання, у зв`язку із продовженням навчання, у розмірі 1/15 частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним віку 23 років.»

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2024 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра