Справа № 939/2269/24
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді - Міланіч А.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в поряку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 грудня 2021 року в м.Києві на проспекті Ак. Палладіна, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 та транспортного засобу «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_2 . За постановою Святошинського районного суду м.Києва від 30 вересня 2022 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у спричиненні зазначеної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Skoda», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була забезпечена в ТДВ «Страхова група «Оберіг» за полісом обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-202539771. Відповідно до звіту від 17 січня 2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складає 98 136 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від 28 грудня 2021 року, а також враховуючи інші матеріали страхової справи, ТДВ СГ «Оберіг» здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 90 544,53 грн. Враховуючи винність відповідача у настанні ДТП, порушення ним обов`язків, встановлених Законом № 1961-IV, відповідач зобов`язаний компенсувати ТДВ «СГ «Оберіг» 45,272,26 грн. 50% виплаченого розміру страхового відшкодування за пошкодження транспортного засобу «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_2 . 26 жовтня 2023 року відповідачу було направлено досудову вимогу про виплату грошових коштів, але станом на дату подання позовної заяви, відповідач кошти не сплатив.

Просив стягнути з відповідача на користь ТДВ «Страхова група «Оберіг» грошові кошти в розмірі 58 941,67, з яких: сума виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 45 272,26 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 496,61 грн., пеня в розмірі 10 118,32 грн., 3 % річних в розмірі 1054,48 грн.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року було відкрито провадження в даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання у п`ятнадцятиденний термін із дня отримання копії даної ухвали відзиву на позов. Однак до цього часу відповідач відзив на позов суду не надав.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 23 грудня 2021 року, приблизно о 22 год. 10 хв., керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись в м.Києві по проспекту Ак. Палладіна, 60, не вибрав безпечної дистанції, не вибрав безпечної швидкості руху та скоїв зіткнення з транспортним засобом автомобілем марки «Субару», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів. Крім того ОСОБА_1 23 грудня 2021 року, приблизно о 22 год. 10 хв., рухався в м.Києві по пр-ту Ак. Палладіна, 60, керував транспортним засобом автомобілем марки «Шкода», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому заканом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР України.

За постановою Святошинського районного суду м.Києва від 30 вересня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у спричиненні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення /а.с.16-19/.

Згідно Полісу № ЕР-202539771 між ОСОБА_2 та ТОВ «Страхова Група «Оберіг» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів /а.с.15/.

Власником автомобіля «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_2 , є ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а.с.20/.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви потерпілої особи, звіту про оцінку транспортного засобу вартість матеріального збитку автомобіля «Subaru», реєстраційний номер НОМЕР_2 , складеного 17 січня 2022 року перерахувало 27 жовтня 2022 року ОСОБА_3 за шкоду, заподіяну в результаті зазначеної ДТП, 90 544,53 грн., що підтведжується платіжною інструкцією № 16901 від 27 жовтня 2022 року /а.с.21-53/.

До цього часу відповідач завдану ним майнову шкоду позивачу не відшкодував.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

За правилом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з п. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п. 13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

Як вбачається з копії полісу № ЕР-202539771, при його укладенні відносно ОСОБА_2 було застосовано вказану пільгу, так як він мав пенсійне посвідчення НОМЕР_3 .

Відповідно до п.38-1.1 ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Оскільки позивач сплатив страхове відшкодування потерпілій особі, транспорним засобом при вчиненні ДТП керував відповідач, а не страхувальник, чим було порушено умови п. 13.2 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то доводи позову є обґрунтованими та відповідач має відшкодувати позивачу 50 % сплаченого страхового відшкодування, що становить 45 272,26 грн. (90544,53 грн. х 50%).

Щодо стягнення інфляційних втрат, пені та 3% річних, то суд зважає на наступне.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що: наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом(ч.37); стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тобто, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, на винну сторону нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України (ч.41).

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює окремі види зобов`язань (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 758/1303/15-ц (пункт 26)).

За ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Позивач вказує, що 26 жовтня 2023 року ОСОБА_1 направлено вимогу про виплату грошових коштів у розмірі 45 272,27 грн., однак станом на дату подання позовної заяви на банківський рахунок позивача кошти не надходили. У вимозі був наданий строк 5 днів з моменту її отримання для подачі відповіді. Між тим, матеріали справи не містять як доказів отримання відповідачем вказаної вимоги.

Вказані обставини впливають на момент, з якого починається строк нарахування трьох відсотків річних, інфляційних збитків, пені, а за відсутності вказаної інформації відсутні підстави вважати, що відповідач порушив грошове зобов`язання.

При цьому, позивачем не доведено наявності між сторонами договірних відносин в частині встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання. Вимоги про стягнення пені взагалі не обґрунтовані.

Крім того, згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За таких обставин, обов`язок щодо несвоєчасної сплати страхового відшкодування законодавець покладає саме на страховика.

Крім цього, відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01.03.2013 № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов`язанням, яке виникає з договірних зобов`язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).

Тобто, на момент подачі позовної заяви у відповідача не існувало боргового зобов`язання, тому дані вимоги по суті є передчасні. Відтак, відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3 % річних, інфляційних.

Враховуючи вищевикладене, оскільки ТДВ "Страхова група "Оберіг" відшкодувало потерпілому шкоду, заподіяну йому внаслідок вищевказаної ДТП, відповідач у добровільному порядку завдані ним збитки не відшкодував і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача на користь ТДВ "Страхова група "Оберіг" на відшкодування шкоди в поряку регресу 45 272,26 грн.

Згідно із ч. 1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як позов ТДВ "Страхова група "Оберіг" задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1860,61 грн., виходячи з розрахунку: 45 272,26 грн. (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн. (сума сплаченого судового збору) /58 941,67 грн. (розмір заявлених позовних вимог), а також на відшкодування витрат по наданню правничої допомоги 5 607,02 грн. (45 272,26 грн. х 7 300 грн. / 58 941,67 грн.).

Керуючись статтями 11, 15, 16, 22, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-89, 141, 174, 247, 258, 259, 263-265, 274, 279-284 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в поряку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" на відшкодування шкоди в порядку регресу 45 272 (сорок п`ять тисяч двісті сімдесят дві) гривні 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1860 (одна тисяча вісімсот шістдесят) гривень 61 копійка та на відшкодування витрат на правничу допомогу 5607 (п`ять тисяч шістост сім) гривень 02 копійки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Головуючий-суддяА.Міланіч