У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1805/17

22 листопада 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Косівський відділ державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області, про заміну сторони виконавчого провадження, -

ВСТАНОВИВ:

05.08.2024 року адвокат Голіней Л.Д. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Косівський відділ ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області, про заміну сторони виконавчого провадження.

Просить суд, замінити стягувача у виконавчому провадженні №55598232 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області у цивільній справі №348/1805/17, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття вказавши в якості стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 .

В судове засідання представник заявника не прибула, натомість подала до суду письмову заяву, в якій просить вказану справу розглянути без її участі, зазначивши, що вимоги заяви про заміну сторони виконавчого провадження вона підтримує в повному обсязі і просить її задоволити з підстав наведених в ній.

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 та представник Косівського відділу ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області, в судове засідання також не прибули, про дату час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином рекомендованою кореспонденцією.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, долучені до заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.3 ст.442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 і зареєстрована в АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , її батьками є ОСОБА_2 , тобто заінтересована особа по даній справі та ОСОБА_1 (а.с.4).

Із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, що 22.09.2009 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_2 (а.с.6). Однак, згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07.10.2011 року даний шлюб між подружжям було розірвано. Неповнолітню дитину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.7).

Як перевірено судом, ІНФОРМАЦІЯ_3 мати заявниці ОСОБА_1 - померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 30.07.2024 року, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.8).

Судом з`ясовано, що відповідно до рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.09.2011 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 450 грн. 00 коп.

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2017 року попередньо визначений розмір аліментів було збільшено до 1500 грн. 00 коп. (а.с.10-11).

В обґрунтування вимог заяви представник вказує, що зі слів ОСОБА_1 , вона ввесь час скільки себе пам`ятає проживала з мамою та бабусею по лінії матері - ОСОБА_4 .

Останні роки заявник з мамою та бабусею проживали в Італії. Літом 2024 року мати заявниці поїхала в Україну для вирішення деяких питань з документами і за день до від`їзду в Італію - померла.

Як вбачається із вимог заяви, неповнолітня ОСОБА_1 повертатися в Україну не планує, бажає проживати з бабусею та здобувати освіту в Італії. Питання проживання з батьком не розглядає, оскільки вона його не знає та не бачила ніколи за все своє свідоме життя, так як після розлучення з мамою батько ніколи не її відвідував.

Також представник зазначає, що зі слів матері заявнику стало відомо, що її батько повинен сплачувати аліменти на її утримання та має заборгованість по їх сплаті близько 130000 (сто тридцять тисяч) грн.

Отже, оскільки ні неповнолітня ОСОБА_1 ні її бабуся на даний час не являються стороною виконавчого провадження то отримати будь-які офіційні відомості по виконавчому провадженню щодо стягнення аліментів вони не можуть.

Згідно Єдиного реєстру боржників, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є боржником по виконавчому провадженні ВП 55598232 про стягнення аліментів на підставі документу, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області (а.с.13).

З огляду на викладене, оскільки стягувач аліментів ОСОБА_1 померла, а її дочці ОСОБА_1 , на яку стягувалися аліменти, виповнилося повних 14 років, і відповідно до ст.32 ЦК України остання має неповну цивільну дієздатність, та має право самостійно розпоряджатися коштами, які повинні надходити на її утримання, на даний час виникла необхідність замінити сторону виконавчого провадження щодо стягнення аліментів, яке відбувається через Косівський відділ ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Враховуючи наведене, суд констатує наступне:

Згідно ч.1 ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ч.5 ст.11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувана або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема пункту 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

У зв`язку заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Відповідно до статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У відповідності до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до ч.1 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Частиною 2 статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження», передбачено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Частиною 1 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

З наведених положень ст.442 ЦПК України вбачається, що нею регламентовано порядок заміни сторони правонаступником на стадії виконання судового рішення.

Норма ст.442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення. У протилежному ж випадку правонаступник стягувана - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 ЦК України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження".

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10, провадження № 61-12076св18.

Враховуючи вищезазначене та позицію Верховного Суду, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Згідно ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Разом з тим, як закріплено ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Також, як визначено ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

У відповідності до ч.4 ст.152 СК України, дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Згідно ч.1 ст.32 ЦК України, крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку); 5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг.

Таким чином, оскільки стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_1 померла, з урахуванням того, що аліменти є власністю дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання має бути замінена, як стягувач, у виконавчому провадженні №55598232 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області у цивільній справі №348/1805/17, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання дочки ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи вищенаведене, заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Косівський відділ ДВС у Косівському районі Івано-Франківської області, про заміну сторони виконавчого провадження, підлягає до задоволення.

На підставі наведенного, керуючись ст.ст.258, 259, 260, 261, 442 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Косівський відділ державної виконавчої служби у Косівському районі Івано-Франківської області, про заміну сторони виконавчого провадження задоволити.

Замінити стягувача у виконавчому провадженні №55598232 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області у цивільній справі №348/1805/17, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 , аліментів на утримання дочки ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття вказавши в якості стягувача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали

складено 28.11.2024 року.

Суддя Грещук Р.П.