Провадження № 22-ц/4808/1459/24
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у склад:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Луганської В. М.,

Мальцевої Є. Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нікіфорова Миколи Леонідовича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2024 року в складі судді Атаманюка Б. М., ухвалене в м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 24 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківське обласне управління акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Нікіфоров М. Л. звернулася до суду з позовом до АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16 жовтня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Державний ощадний банк України» укладено договір про споживчий кредит № 02. Виконуючи умови договору банк зарахував 95 000 грн. на поточний рахунок позивачки. В той же день позивачем виконані зобов`язання по страхуванню життя позичальника укладено договір та сплачено 900 грн. страхової премії.

16 жовтня 2023 року невідомі особи зняли з рахунку позивачки 29 500 грн. та 29 700 грн. Також знято 300 грн. та 302 грн. комісії, тобто разом викрадено 59 802 грн. Наведені обставини підтверджуються випискою по картковому рахунку за період з 27 вересня 2023 по 27 жовтня 2023 року. Як вбачається з виписки, викрадені кошти були зняті з рахунку позивача за допомогою переказу коштів з використанням UKR KYIV MOBILE BANKING. Таким ресурсом як UKR KYIV MOBILE BANKING позивач ніколи не користувалась і не користується. 03 листопада 2023 року позивач звернулась до Івано-Франківського РУП ГУНП, і за її заявою, після перевірки, було зареєстроване кримінальне провадження № 0003406 від 04 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 190 КК України. Слідство триває.

Про викрадення коштів з рахунку позивач одразу (протягом 15 хвилин після списання) повідомила банк по телефону та подала письмову заяву від 17 листопада 2023 року, з проханням провести службове розслідування з приводу крадіжки коштів. У відповідь на вказану заяву Філія - Івано-Франківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» листом від 20 листопада 2023 року № 108.14-16/6296/2023/с повідомила, що зазначений випадок є кримінальним правопорушенням, тому рекомендовано продовжити співпрацю з правоохоронними органами.

Шахрайське списання коштів здійснювалося таким чином, що на телефон позивача не надходив пароль, якій використовується для автентифікації. Позивач жодним чином не сприяла шахраям втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Оскільки шахрайство вчинене фактично одразу після отримання кредиту, то позивач небезпідставно вважає, що співробітники банку можуть бути причетні як мінімум до витоку відповідної інформації про отримання кредиту. Важливими є ті обставини, що з рахунку позивачки банк списує на свою користь кошти (проценти) за використання повної суми кредиту, не враховуючи визнаний банком факт крадіжки.

Представник позивача вважає, що відповідно до вимог статті 1073 ЦК України банк повинен негайно зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта після виявлення безпідставного списання. На підставі зазначених обставин, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивачки 59 802 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2024 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Нікіфоров М. Л. посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування всіх обставин справи.просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що суд відмовляючи в задоволені позову взяв до уваги лист відповідача від 20 листопада 2023 року № 108.14-16/6296/2023/с. Разом з тим, суд без належних та допустимих доказів, оцінює його як доказ, який підтверджує вину позивачки у невиконанні умов кредитного договору, що фактично суперечить застосуванню судом припущень вини позивачки в порушення умов кредитного договору.

Окрім того, суд не надає оцінки законності нарахуванню банком процентів за користування кредитними коштами за вищезазначеним кредитним договором, мотивуючи тим, що дані правовідносини не стосуються підстав та предмету позову. З чим не можна погодитися, адже такі правовідносини є безпосередньо похідними від безпідставного списання суми кредиту з позивачки, яку вона не використовувала, та нарахування на цю суму процентів.

Також, суд першої інстанції посилаючись на відомості з ЄРДР в контексті доведення вини позивачки. Що є незаконним, оскільки слідство триває, рішення суду, що набрало законної сили, на яке можна зробити посилання відсутнє.

У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Івано-Франківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» посилається на те, що рішення суду про відмову у задоволенні позову, є законним, обгрунтованим,таким. Що повно і всебічно відображає фактичні обставини справи, правильно встановлює юридичну суть і характер спірних правовідносин, ухвалене з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2024 року є таким, що не підлягає скасуванню. Вважає апеляційну скаргу ОСОБА_1 безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи категорію справи, ціну позову розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2023 року між позивачем ОСОБА_1 та АТ «Державний ощадний банк України» укладено договір про споживчий кредит № 02. У відповідності до договору про споживчий кредит № 02 банк зарахував 95 000 грн. на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 (а.с. 19-29).

Згідно виписки по карткову рахунку НОМЕР_1 , 16 жовтня 2023 року здійснювалися такі транзакції: 00:00 год. - зараховано кредитних коштів 95 000 грн.; 14:20 год. - отримання готівки кредитних коштів в сумі 30 000 грн., а 26 жовтня 2023 року здійснювалися наступні транзакції з коштами: 15:46 год. - здійснено переказ в сумі 5 800 грн.; 16:47 год. - знято з рахунку 29 500 грн. та 29 700 грн., а також комісія, яка становила 300 грн. та 302 грн. відповідно (а.с. 8).

Як зазначено в позові, про викрадення коштів з рахунку позивач одразу (протягом 15 хвилин після списання) повідомила банк по телефону та подала письмову заяву від 17 листопада 2023 року, з проханням провести службове розслідування з приводу крадіжки коштів. Вказана обставина відповідачем не заперечувалася.

У відповідь на вказану заяву Філія - Івано-Франківське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» листом від 20 листопада 2023 року № 108.14-16/6296/2023/с повідомила позивача, що працівниками філії - Івано-Франківського обласного управління AT «Ощадбанк» проведена службова перевірка інформації, викладеної у зверненні позивача від 17 листопада 2023 року. В ході проведеної перевірки встановлено, що 26 жовтня 2023 року по карті НОМЕР_2 здійснювались наступні операції:

16:20 - з Вашого фінансового номера здійснено дзвінок на Довідковий центр «Ощадбанк» з метою зняття ліміту по картці. Ліміт не було знято, оскільки не підтверджено виконання запиту (контакт відбувався через віртуального помічника, без з`єднання з оператором);

16:39 - вихідний дзвінок на Ваш фінансовий номер автоматичного режиму для підтвердження реєстрації в Ошад 24/7 - успішно прийнятий;

16:43 - неуспішна спроба реєстрації та встановлення мобільної версії додатку Ошад 24/7 з використанням реквізитів картки НОМЕР_2 та ІІІН-коду до неї. Введено невірний ПІН-код;

16:44 - успішна реєстрація та встановлення мобільної версії додатку Ошад 24/7 з використанням реквізитів картки НОМЕР_2 та ІІІН-коду до неї. Введено вірний ПІН-код;

16:47 - здійснені операції «Переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING» в сумі 29 500 грн. та в сумі 29 700 грн. Виходячи з вищевикладеного, банк інформував позивача, що зазначений випадок є кримінальним правопорушенням та рекомендовано звернутися до правоохоронних органів (а.с. 11).

Відповідно до витягу з ЄРДР встановлено, що Івано-Франківським РУП ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у рамках кримінального провадження №0003406 від 04 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство), за фактом звернення ОСОБА_1 про те, що 26 жовтня 2023 року до неї зателефонувала невідома особа за номерами НОМЕР_3 , НОМЕР_4 та представилася працівником Державного ощадного банку України, шляхом обману дізналася інформацію по банківському рахунку позивача, після чого з банківського рахунку заявниці знято грошові кошти в сумі 29 800,00 грн та 30 002,00 грн (а. с.18).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів прийшов до висновку, що обставини, на які посилався позивач як на підставу позовних вимог, належними доказами не підтверджено.

З висновками викладеними у рішенні суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи, а також узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка) грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 статті 1066 ЦК України визначено, що банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові к; що знаходяться на банківському рахунку.

Нормою ч. 1 ст. 1067 ЦК України визначено, що договір банківського рахунку| укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах погоджених сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного і розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 56 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року №1591-ІХ платіжна картка електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки.

Положеннями ч. 6 ст. 64 вказаного Закону порядок відкриття рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунку та особливості його обслуговування зазначаються в договорі, укладеному між надавачем платіжних послуг з обслуговування рахунку та користувачем власником рахунку.

Пункт 140 розділу VII Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого Постановою Правління НБУ від 29 липня 2022 року №164 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), передбачає обов`язок користувача не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Згідно з п. 146 розділу VII вказаного Положення власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Отже, лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для його притягнення до цивільно-правової відповідальності.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Таким чином, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій у разі відсутності доказів сприяння ним втраті, використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15 та підтверджується сталою судовою практикою, викладеною у постановах Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі №202/10128/14, від 13 вересня 2019 року у справі №501/4443/14, від 20 листопада 2019 року у справі №577/4224/16, від 17 червня 2021 року у справі №759/4025/19, від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22, від 06 вересня 2023 року у справі №686/30030/21.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною третьою статті 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, Вітер- ОСОБА_3 є клієнтом АТ «Державний ощадний банк України». 16 жовтня 2023 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про споживче кредитування № 02, у відповідності до якого на поточний рахунок позивача НОМЕР_1 , банк перерахував кошти у розмірі 95 000 грн. Кредит надано строком 60 (шістдесят) місяців з терміном остаточного повернення кредиту - 16 жовтня 2028 року, з фіксованою процентною ставкою по кредиту - 56 відсотків річних.

Згідно з пунктом 5.3.10. (підпункт 1) Договору сторони домовились, що Позичальник самостійно ознайомилась з розміщеною інформацією на сайті банку, необхідною для отримання кредиту для прийняття усвідомленого рішення (а.с. 24).

Відповідно до Договору банківського обслуговування фізичних осіб (надалі ДКБО), а саме розділу ІХ «Відповідальність клієнта та банку», який розміщений у вільному доступі на інтернет-сторінці www.oschadbank.ua., визначені такі умови:

- пункт 9.15 Клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт;

- пункт 9.16 Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб повідомлений банку в іншому встановленому Договором порядку як номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта;

- пункт 9.17 Клієнт усвідомлює та приймає на себе усі ризики щодо можливості авторизації сторонньою особою у Мобільних додатках Google Pay або в інших подібних додатках за допомогою технології Біометрії, в тому числі якщо у Мобільному пристрої збережені Відбитки пальця(-ів) сторонньої особи;

- пункт 9.18 Будь-яку особу, що використала Біометрію як засіб ідентифікації клієнта для доступу до Системи ДБО (у тому числі технології Touch ID, Face ID), Банк безумовно вважає Клієнтом і не несе відповідальності за дії такої особи, навіть якщо такі дії будуть оскаржуватися;

- пункт 9.19 Банк не несе відповідальність за платіжні операції, здійснені Клієнтом за допомогою платіжного застосунку, який не пропонується Банком;

- пункт 9.20 Банк не несе відповідальності перед користувачами/Клієнтами за невиконання або неналежне виконання платіжної операції, якщо ініціатором допущено помилку в унікальному ідентифікаторі;

- пункт 9.21 Інші умови щодо відповідальності Банку та Клієнта можуть бути встановлені в інших розділах цього Договору (а. с. 54).

Отже, вищезазначеними положеннями передбачений обов`язок клієнта надійно зберігати та не передавати стороннім особам електронний платіжний засіб та інші персональні дані, які дозволять ініціювати та/або санкціонувати платіжну операцію; клієнт відповідає за всі суми по операціях з платіжною карткою, якщо її передано сторонній особі або вчасно не повідомлено банк про використання картки сторонніми особами.

З матеріалів справи, вбачається, що 26 жовтня 2023 року позивачці зателефонувала невідома особа за номерами телефонів : НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , яка назвалася працівником банку «ОщадБанк», шляхом обману дізналися інформацію по банківському рахунку позивачки, після чого із банківського рахунку заявниці здійснено зняття грошових коштів у сумі 29 800 та 30 002 грн. За даним фактом Івано-Фрнківським районним управлінням поліції ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області від 04 листопада 2023 року за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство) відкрито кримінальне провадження : 0003406 .

З викладеного вбачається, що позивачкою оспорюються операції зі списання коштів з її рахунку, які були здійснені 26 жовтня 2023 року о 16:47 год. в сумі 29 500 грн. та в сумі 29 700 грн. разом з комісією 300 грн. та 302 грн.

Перевіркою події АТ «ОщадБанк» встановлено, що 26 жовтня 2024 року за допомогою мобільного додатку «Ощад 24/7» невстановленими особами було здійснено списання грошових коштів позивачки, шляхом переказу коштів з її рахунку через UKR KYIV MOBILE BANKING».

Матеріалами справи підтверджено, що позивач підтвердила повідомлення нею даних у телефонній розмові третім особам.

Вхід клієнта до мобільного банкінгу та проведення вищезазначених операцій підтверджувались смс/Viber повідомленнями на фінансовий номер телефону Вітер- ОСОБА_3 НОМЕР_5 .

Процес підключення до системи дистанційного банківського обслуговування потребує обов`язкової ідентифікації клієнта, яка здійснюється в першу чергу за допомогою логіну та паролю для входу в систему, які клієнт самостійно встановлює на відповідному захищеному ресурсі. Також здійснення фінансової транзакції в системі можливе з обов`язковим введенням одноразового цифрового паролю, який відправляється на вказаний Клієнтом номер мобільного телефону.

Отже, використання одноразового паролю, що клієнт отримує на зазначений ним номер мобільного телефону (фінансовий номер) є аналогом власноручного підпису і будь-яка проведена банківська операція з використанням SMS-коду є операцією, що проведена за власним розпорядженням клієнта, за його прямим волевиявленням.

Важливим є незворотність повернення/зупинення операцій, що були проведені із дотриманням усіх правил міжнародної платіжної системи, та відсутність юридичної чи практичної можливості AT «ОщадБанк» повернути кошти на рахунок клієнта після проведення такої успішної операції.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що суд відмовляючи в задоволені позову, як доказ, який підтверджує вину позивачки у невиконанні умов кредитного договору, взяв до уваги лист відповідача про проведення службової перевірки від 20 листопада 2023 року № 108.14-16/6296/2023/с, не заслуговує на увагу, виходячи з наступного.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував на те, що зазначені операції були проведені коректно з використанням усіх необхідних реквізитів платіжної картки Банку (повний номер платіжної картки,строк її дії та пароль CVC2), з правильним введенням унікальних одноразових паролів (ОТР-коди) для одноразової операції в мережі Інтернет, які були направлені 26 жовтня 2023 року на особистий (фінансовий) номер мобільного телефону апелянтки НОМЕР_5 .

Звертаючись до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області з заявою про здійснення щодо ОСОБА_1 шахрайських дій позивачка вказала, що на її мобільний номер зателефонувала невідома особа, внаслідок чого дізналася інформацію по її банківському рахунку, після чого з банківського рахунку позивачки було знято кошти.

Виходячи з вищевикладеного, можна стверджувати, що апелянтом було розголошено третім особам в телефонній розмові інформацію, що надала змогу ініціювати платіжні операції.

Таким чином, відповідачем були правомірно проведені операції від 26 жовтня 2024 року по переказу коштів.

А відтак, не вбачається, що з вини відповідача були неправомірно чи помилково зняті кошти з рахунку апелянта та не вбачається підстав, які б свідчили, що відповідач має їх повернути.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи те, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано норми матеріального права та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Нікіфорова Миколи Леонідовича залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 28 листопада 2024 року.

Судді В. М. Барков

В. М. Луганська

Є. Є. Мальцева