УХВАЛА

28 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 708/1372/23

провадження № 61-12613ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року (з урахуванням ухвали цього ж суду від 18 квітня 2024 року) позов задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 транспортний засіб DACIA LOGAN, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2008 року випуску, колір червоний.

У порядку поділу спільного сумісного майна подружжя:

Визнано за ОСОБА_2 право приватної власності на частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 2578 га, кадастровий номер :02:001:0252, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на 1/2 частку житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та на 1/2 частку земельної ділянки площею 0, 2578 га, кадастровий номер :02:001:0252, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право приватної власності на транспортний засіб марки DACIA LOGAN, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2008 року випуску, колір червоний.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки у праві спільної сумісної власності на транспортний засіб марки DACIA LOGAN, д. н. з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , 2008 року випуску, колір червоний, в сумі 74 460, 86 грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2024 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов'язані з оплатою правничої допомоги, в сумі 14 154, 00 грн.

Також додатковим рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2024 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов'язані з оплатою правничої допомоги, в сумі 14 890, 00 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання грошових коштів в сумі 7 300, 00 доларів США спільною сумісною власністю та визнання спільної часткової власності на ці кошти за сторонами та ухвалено в цій частині нове рішення.

Визнано грошові кошти в сумі 7 300, 00 доларів США спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , переданих третім особам в позику.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3 650, 00 доларів США, переданих третім особам в позику.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3 650, 00 доларів США, переданих третім особам в позику.

В решті рішення суду залишено без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Співак В. А. на додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про розподіл судових витрат задоволено частково. Змінено розмір судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , зменшено його з 14 890, 00 грн на 12 500, 00 грн.

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 - адвоката Співак В. А., ОСОБА_1 на додаткове рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 18 квітня 2024 року за заявою ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задоволено частково. Змінено розмір судових витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , збільшено його з 14 154, 00 грн до 17 500, 00 грн.

Судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційних скарг компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Додатковою постановоюЧеркаського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року заяви ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 - адвоката Співак В. А. про розподіл судових витрату справі задоволено частково.

Стягнутоз ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомогив суді апеляційної інстанції в сумі 14 620, 00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 8 000, 00 грн.

В задоволенні решти вимог заяв відмовлено.

13 вересня 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків. Заявнику слід було подати до суду касаційну скаргу в новій редакції із зазначенням у ній повної адреси відповідача у справі, а також надати суду інформацію про ціну позову станом на день подання позовної заяви з урахуванням вартості спірного майна та наданням доказів на підтвердження такої вартості.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 03 жовтня 2024 року заявником через підсистему «Електронний суд» надіслано касаційну скаргу у новій редакції із зазначенням у ній повної адреси відповідача у справі. Також у новій редакції касаційної скарги зазначено, що при поданні позову та апеляційної скарги позивачем не вказувалась ціна позову.

ОСОБА_1 зазначає, що заявлена позивачем вартість майна становить 651 968, 59 грн.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028, 00 грн.

Предметом спору у цій справі є вимоги майнового характеру про поділ майна подружжя. Вартість спірного майна визначена позивачем в сумі 618 129, 44 грн. Наведене підтверджується копією позовної заяви, долученою ОСОБА_2 до поданої нею касаційної скарги. Відтак, безпідставним є твердження заявника про те, що позивач при поданні позовної заяви не вказувала ціну позову.

Таким чином, ціна позову в цій справі становить 618 129, 44 грн, що станом на 01 січня 2024 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028, 00 грн * 250 = 757 000, 00 грн).

Заявник у касаційній скарзі посилається на підпункт «а» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та зазначає про те, що вироблення Верховним Судом правової позиції стосовно використання судами відомостей з декларацій, розміщених на сайті НАЗК, в якості єдиного доказу існування цивільно-правового договору позики та застосування правових наслідків такого договору має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Також ОСОБА_1 стверджує, що справа становить значний суспільний інтерес, оскільки можливість використання судами відомостей, поданих до декларації кредитором, в якості єдиного (головного) доказу укладення, існування договору позики з правовими наслідками, які породжує такий договір, без дослідження самого договору становить інтерес для майже двох мільйонів громадян України.

Верховний Суд у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, виходить з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, вагомістю для держави й суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

Проте заявником не наведено переконливих доводів стосовно того, в чому саме полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб'єктів правовідносин.

Крім того, вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об'єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси широкого кола фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов'язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає питання загальнодержавного значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчого процесу (референдуму), обороноздатності держави, її суверенітету, найвищих соціальних цінностей, визначених Конституцією України, тощо.

Проте касаційна скарга не містить належного обґрунтування, яке б свідчило про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи і вказувало б на те, що предмет спору в цій справі стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства.

Крім того, заявник посилається на підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України та вказує, що судом апеляційної інстанції виключно на підставі роздруківок декларацій, поданих до НАЗК, без вивчення будь-яких інших доказів було зроблено певні висновки (встановлено обставини). Стверджує, що у випадку подання позову про витребування коштів він буде позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним рішенням апеляційного суду.

Крім того, заявник вказує, що він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним рішенням апеляційного суду, при розгляді іншої справи (підпункт «б» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Проте таке посилання не дає підстав для висновку про те, що особа, яка подає касаційну скаргу, позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи, оскільки заявником не зазначено, у якій саме конкретній справі (номер справи) він позбавлений можливості спростувати такі обставини. Вказівка у касаційній скарзі про можливий намір звернутись до суду з позовом до ОСОБА_2 не є іншою справою, яка перебуває на розгляді в суді.

Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд міг би визнати оскаржувані судові рішення такими, що підлягають касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

У зв'язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягають окремому розгляду клопотання заявника про зупинення виконання постанови Черкаського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року та додаткової постанови Черкаського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2024 року, постанову Черкаського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року та додаткову постанову Черкаського апеляційного суду від 28 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко