Дата документу 13.11.2024 Справа № 336/7608/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/7608/23 Головуючий у 1-й інстанції: Боєв Є.С.
Провадження № 22-ц/807/2018/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кочеткової І.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі Камаловій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутого майна,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Молоткової В.В. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутого майна.

В обґрунтування позову зазначав, що 02.08.2007р. між ним ( ОСОБА_1 ) та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір № 031-01/K-07 на строк з 02.08.2007р. по 01.08.2023р., за яким йому були надані грошові кошти (кредит) в сумі 12 811 доларів США для придбання автомобіля марки CHERY, модель Elara.

У подальшому на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань від 30.10.2010р., ТОВ «Укрпромбанк» передало АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитним договором № 031-01/K-07 від 02.08.2007р.

Позивач зазначав, що він є пенсіонером та отримує пенсіє в Головному управлінні ПФУ в Запорізькій області. Отримавши пенсію в липні 2021 року в значно меншому розмірі ніж зазвичай, в телефонному режимі від спеціаліста ГУ ПФУ в Запорізькій області позивач дізнався, що на його пенсію звернено стягнення. Після чого з`ясувалося, що існує відкрите приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю. виконавче провадження про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» заборгованості у розмірі 640 857,11 грн.

Підставою для відкриття виконавчого провадження № 65443099 був виконавчий напис приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. № 3671 від 22.09.2020 р.

У виконавчому провадженні № 65443099 було звернено стягнення на доходи боржника (позивача). Згідно відповіді на адвокатський запит № 43053 від 26.07.2023 року, наданої приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценком Д.Ю., загальна стягнута та перерахована сума коштів становить 1946, 70 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно стягнуті кошти у розмірі 1 946,70 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

У лютому 2024 року від ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» надійшла заява про закриття провадження у справі за відсутності предмета спору, оскільки 14.02.2024 на рахунок позивача були перераховані кошти в сумі 1 946,70 грн. як добровільне повернення коштів, стягнутих у виконавчому провадженні № 65443099. Також у заяві відповідач зазначає, що закриття провадження у справі з підстав відсутності предмета спору не є підставою для стягнення з товариства витрат на правничу допомогу.

У травні 2024 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Молоткової В.В. надійшла заява про відмову від позову у зв`язку з добровільною сплатою відповідачем коштів в сумі 1 946,70 грн. Одночасно представник позивача зазначала, що наполягає на стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2024 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутого майна.

Провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутого майна закрито.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду в частині стягнення витрат на правничу допомогу, представник ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду в частині стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що скаржник не здійснював будь-яких дій, направлених на витрачення додаткових ресурсів для ухвалення судом першої інстанції будь-якого рішення по суті у цій справі, не вчиняв дій, направлених на затягування розгляду справи, чим сприяв пришвидшенню її розгляду (навпаки до закінчення розгляду справи скаржник добровільно виконав своє зобов`язання перед позивачем).

Вважає, що у розумінні вимог ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу за таких обставин мають становити не більше 1 000 грн., посилаючись на висновки, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц.

Учасники справи своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Отже, ухвала суду оскаржується в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн., в іншій частині ухвала суду не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам ухвала суду в оскарженій частині не відповідає, з огляду на таке.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що суд не може на власний розсуд зменшувати розмір витрат на оплату правничої допомоги, який підлягає відшкодуванню. Відповідач не вказував на неспівмірність витрат на правничу допомогу, що понесені позивачем. Враховуючи, наведене, та те, що позивач не підтримує свої позовні вимоги внаслідок їх задоволення відповідачем після пред`явлення позову, положення ч. 3 ст. 142, ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання правової (правничої) допомоги було укладено між ОСОБА_1 та адвокатом Молотковою В.В 16 грудня 2022 року.

Представник позивача в позовній заяві вказала попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а саме, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.

В акті виконаних правничих робіт (послуг) від 31 липня 2023 року вказано, що згідно Договору №б/н про надання правової (правничої) допомоги від 16 грудня 2022 року та враховуючи форму та порядок оплати, що встановлений між Клієнтом та Адвокатом, станом на 31.07.2023 року виконано роботу на надано наступні послуги правового характеру:

- здійснено ознайомлення з матеріалами Клієнта щодо можливості стягнення безпідставно стягнутих з останнього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» коштів по ВП № 65443099;

- підготовлено та скеровано адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. про витребування інформації;

- вивчено судову практику щодо спорів про стягнення безпідставно набутого майна;

- підготовлено матеріали цивільного позову Клієнта до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутого майна, та укомплектовано додатки до позову відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України;

- скеровано цивільний позов Клієнта до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутого майна до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.

Сторони обумовили, що вартість наданих послуг, виконаної роботи адвокатом становить 15 000 грн.

На підтвердження понесених витрат також надано копію квитанція до прибуткового касового ордера № б/н від 31 липня 2023 року щодо прийняття від ОСОБА_1 оплати правової допомоги згідно Договору про надання правової (правничої) допомоги від 16.12.2022 року у сумі 15 000 грн.

Також представником позивача було надано суду ордер про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1214841 від 24 липня 2023 року у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя.

Також колегія суддів зауважує, що представником ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» було надіслано суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому він зазначав, що покладення судових витрат на відповідача в розмірі, заявленому позивачем, є неправильним і несправедливим. Вважав, що відшкодування відповідачем витрат можливе в обсязі 1 000 грн. (а.с. 26-27, 28).

Доводи вказаного відзиву стосовно зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката судом першої інстанції враховані не були.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються одним з таких документів: 1) довіреністю; 2) ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; 3) дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги, виданим відповідно до Закону України "Про безоплатну правничу допомогу", про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

З урахуванням наведеного вище, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19) та постанові від08 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс).

Верховний Суд у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 488/1363/17 (провадження № 61-11991св20) та від 26 січня 2022 року у справі № 127/1415/20 (провадження № 61-878св21) дійшов висновків, що: «втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України».

Згідно з вимогами статей 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Також колегія суддів зазначає, що частиною 3 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Тлумачення зазначеної норми дає підстави для висновку, що у разі відмови позивача від позову, понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача, за виключенням, якщо позивач не підтримує свої вимоги унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову. Тобто друге речення частини 3 статті 142 ЦПК України повинно застосовуватися у системному зв`язку із першим реченням, де йдеться про відмову від позову позивача.

Зазначене узгоджуються із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 21 квітня 2021 року у справі № 199/9188/16, провадження № 61-12504св20, від 02 липня 2020 року у справі № 688/3712/19, провадження № 61-6211св20, від 08 липня 2020 року у справі № 688/3320/19, провадження № 61-6830св20, від 24 липня 2020 року у справі № 688/3361/19, провадження № 61-6828св20, від 09 липня 2020 року у справі № 688/3556/19, провадження № 61-7919св20, від 23 липня 2020 року у справі № 688/3708/19, провадження № 61-6758св20, від 11 січня 2021 року у справі № 688/3359/19, провадження № 61-6973св20.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Верховний Суд у постанові від 28 вересня 2022 року у справі № 534/14/20 (провадження № 61-6638св22) зазначив, що «…надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною…».

Як зазначалося вище, в акті виконаних правничих робіт (послуг) від 31 липня 2023 року вказано, що згідно Договору №б/н про надання правової (правничої) допомоги від 16 грудня 2022 року та враховуючи форму та порядок оплати, що встановлений між Клієнтом та Адвокатом, станом на 31.07.2023 року виконано роботу на надано наступні послуги правового характеру: здійснено ознайомлення з матеріалами Клієнта щодо можливості стягнення безпідставно стягнутих з останнього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» коштів по ВП № 65443099; підготовлено та скеровано адвокатський запит до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценка Д.Ю. про витребування інформації; вивчено судову практику щодо спорів про стягнення безпідставно набутого майна; підготовлено матеріали цивільного позову Клієнта до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутого майна, та укомплектовано додатки до позову відповідно до вимог ст. 177 ЦПК України; скеровано цивільний позов Клієнта до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про стягнення безпідставно набутого майна до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Сторони обумовили, що вартість наданих послуг, виконаної роботи адвокатом становить 15 000 грн.

Водночас вказані вище послуги, а саме, ознайомлення з матеріалами щодо можливості стягнення безпідставно стягнутих коштів, підготовка адвокатського запиту про витребування інформації, вивчення судової практики щодо спорів про стягнення безпідставно набутого майна, укомплектування додатків до позову, скерування позову до суду першої інстанції є складовими підготовки та подання до суду позовної заяви та за своєю суттю не можуть бути віднесені до правової допомоги як окремі послуги.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, проте, не погоджується з розміром стягнутих судом першої інстанції витрат.

З урахуванням вище вказаних правових висновків Верховного Суду, обґрунтувань стягнення витрат на професійну правничу допомогу та доданих документів, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, а також з урахуванням заперечень відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1 000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції, у стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Розмір понесених витрат на таку суму відповідає принципу співмірності із складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, а тому ухвала суду першої інстанції в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає зміні, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2024 року у цій справі змінити в частині визначеної до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшити розмір стягнутих з Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу з 15 000 грн. до 1 000 (одна тисяча) грн.

В іншій частини ухвала суду першої інстанції не оскаржувалась та в апеляційному порядку не переглядалась.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 25 листопада 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: І.В. Кочеткова

Е.А. Онищенко