Провадження № 2-др/161/79/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області
головуючого судді Рудської С.М.
при секретарі Коржик Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку заяви представника відповідачів адвоката Кондратюка В.В. про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання демонтувати пристрій (камеру відеоспостереження), стягнення моральної шкоди,
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.07.2024 року в цивільній справі № 161/20207/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання демонтувати пристрій (камеру відеоспостереження), стягнення моральної шкоди було відмовлено у повному обсязі (а.с. 150-152).

10.07.2024 року від представника відповідачів адвоката Кондратюка В.В. надійшла на адресу суду заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заявлених вимог останній зазначає, що до закінчення судових дебатів ним було зроблено заяву щодо подання доказів про розмір витрат, які відповідачі понесли у зв`язку з розглядом справи. Вказує, що кожним з його довірителів було понесено витрати на правничу допомогу по 10000 грн. При постановленні судового рішення відповідні докази у розпорядженні довірителів були відсутні. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь кожного з відповідачів по 10000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с. 154-155).

23.07.2024 року представником позивачки було подано до суду клопотання про відмову стягненні витрат на правничу допомогу. В обґрунтування своїх доводів остання зазначає, що представник відповідачів має стаж адвокатської діяльності понад 24 роки, а тому заявлена до відшкодування послуга з вивчення та узагальнення судової практики не може вважатися необхідним заходом, пов`язаним із наданням правової допомоги. При цьому, застосування такої судової практики не має відображення у жодному із поданих ним документів. Також безпідставними є вимоги щодо стягнення витрат на участь у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції, оскільки такі послуги правового характеру стороні відповідачів не надавалися. З тих же мотивів просить не брати до уваги подання заяви про забезпечення доказів. Просить врахувати тривалість неправомірної, на її думку, поведінки відповідачів, яка стала предметом розгляду цивільної справи № 161/20207/23, її непогодження із судовим рішенням від 03.07.2024 року, а також неспівмірність складності справи із виконаними адвокатом роботами. У задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення просить відмовити (а.с. 179-181).

До початку судового засідання представником позивачки було подано клопотання, у якому вона просить розгляд даного питання здійснювати без її участі (а.с. 177).

Представником відповідачів до початку судового засідання також було подано до суду заяву з проханням розгляд його заяви проводити за його відсутності (а.с. 183).

Частиною ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що в разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на наведене, суд вважає за можливе вирішити заяву сторони відповідача про ухвалення додаткового рішення за відсутності сторін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи та клопотання про ухвалення додаткового рішення, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як слідує з правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01.10.2018 року в справі № 569/17904/17, - на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати, у тому числі, розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.?

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обгрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України № 2» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Із наведеного вище слідує, що сторона, яка заявляє вимогу про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язана надати відповідні докази, які у причинно-наслідковому зв`язку підтверджують затрачений час на правову допомогу, надану в справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги та фактичну передачу виконаних адвокатом робіт, які, зокрема, можуть міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Судом встановлено, що 08.12.2023 року між адвокатом Кондратюком В.В. та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено Договір про надання правничої допомоги № 54/23, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання з приводу надання правової допомоги при розгляді цивільної справи № 161/20207/23. Вартість надання даних послуг сторонами правочину обумовлена в розмірі 10000 грн. (п. 4.1. Договору) (а.с. 156).

Як вбачається із довідки-розрахунку № 19 від 08.07.2024 року до Договору про надання правничої допомоги № 54/23 від 08.12.2023 року, загальна вартість наданих послуг становить 22000 грн. на що затрачено 11 год., з яких: 2000 грн. з`ясування фактичних обставин спору (1 год.); 2000 грн. виготовлення копій документів, формування досьє (1 год.); 2000 грн. вивчення законодавства, яке стосується спору (1 год.); 2000 грн. вивчення та узагальнення судової практики (1 год.); 4000 грн. підготовка відзиву на позовну заяву (2 год.); 10000 грн. участь в судових засідання, у тому числі й в суді апеляційної інстанції (5 год.) (а.с. 158).

Вищевказана вартість послуг була сплачена ОСОБА_2 11.12.2023 року (а.с. 160).

Також, 08.12.2023 року між адвокатом Кондратюком В.В. та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено Договір про надання правничої допомоги № 55/23, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання з приводу надання правової допомоги при розгляді цивільної справи № 161/20207/23. Вартість надання даних послуг сторонами правочину обумовлена в розмірі 10000 грн. (п. 4.1. Договору) (а.с. 157).

Як вбачається із довідки-розрахунку № 20 від 08.07.2024 року до Договору про надання правничої допомоги № 55/23 від 08.12.2023 року, загальна вартість наданих послуг становить 22000 грн. на що затрачено 11 год., з яких: 2000 грн. з`ясування фактичних обставин спору (1 год.); 2000 грн. виготовлення копій документів, формування досьє (1 год.); 2000 грн. вивчення законодавства, яке стосується спору (1 год.); 2000 грн. вивчення та узагальнення судової практики (1 год.); 4000 грн. підготовка відзиву на позовну заяву (2 год.); 10000 грн. участь в судових засідання, у тому числі й в суді апеляційної інстанції (5 год.) (а.с. 159).

Вищевказана вартість послуг була сплачена ОСОБА_3 11.12.2023 року (а.с. 161).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Суд дійшов висновку, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 20000 грн. є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами.

Із договорів про надання правничої допомоги № 54/23 та № 55/23 від 08.12.2023 року вбачається, що обома відповідачами було доручено адвокату один і той же обсяг повноважень в межах одного спору, в якому вони є відповідачами. Суд враховує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є подружжям, предмет спору стосувався їх взаємних прав, обов`язків та законних інтересів, що не потребувало розподілу повноважень адвоката між обома клієнтами при наданні їм правничої допомоги.

Крім того, із довідок-розрахунків адвоката вбачається, що представник надав один і той же обсяг послуг кожному з відповідачів.

Суд враховує, що відзив на позовну заяву був поданий за спільним підписом відповідачів, за своїм обсягом не є об`ємним та не потребував особливих затрат часу на його складання, оскільки у ньому відсутні посилання на судову практику, що потребувало б додаткового часу на її вивчення. Пакет документів, що доданий до відзиву не потребував великих зусиль для його зібрання (а.с. 68-78).

При розгляді цивільної справи № 161/20207/23 адвокат Кондратюк В.В. приймав участь у 2-х підготовчих засіданнях 22.12.2023 року та 23.01.2024 року (тривалістю менше ніж 15 хв. та 30 хв. в обох випадках), а також у 3-х судових засіданнях 23.02.2024 року, 22.03.2024 року та 03.07.2024 року (тривалістю близько 2 год. 10 хв., 10 хв. та 1 год. 20 хв. відповідно). Тобто загальна затрата часу щодо участі в засідання складає близько 4 год. 20 хв. (а.с. 85-86, 90-92, 101-110, 121, 144-148).

При цьому, у вищевказаних засіданнях адвокат Кондратюк В.В. одночасно здійснював представництво обох відповідачів.

Суд також вважає завищеними години, затрачені представником відповідачів при наданні таких послуг як з`ясування фактичних обставин спору, виготовлення копій документів, формування досьє, вивчення законодавства, яке стосується спору, вивчення та узагальнення судової практики (в цілому 4 год.).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат.

Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У справі № 922/3812/19 Верховний Суд зазначив, що суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі № 211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17).

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та співмірним в даному випадку є витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн., які, з огляду на укладення окремих договорів про надання правничої допомоги, необхідно розділити між кожним з відповідачів у рівних частках.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається із відзиву на позовну заяву, відповідачами було заявлено попередній (орієнтовний) розмір витрат на правову допомогу. Відповідна заява також була зроблена їх представником до початку судових дебатів.

Таким чином, суд вважає, що стороною відповідача було дотримано строки та порядок звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення, яка, як варто наголосити, була надіслана засобами поштового зв`язку 08.07.2024 року, тобто у п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду.

Отже, понесені відповідачами та документально підтверджені судові витрати по справі складаються із витрат на професійну правничу допомогу на суму 10000 грн.

При вирішенні заявлених вимог про ухвалення додаткового рішення судом приймаються до уваги заперечення сторони позивача з приводу співмірності складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим на їх виконання та обсягом наданих послуг.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.

Як уже зазначалося, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.07.2024 року в цивільній справі № 161/20207/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання демонтувати пристрій (камеру відеоспостереження), стягнення моральної шкоди було відмовлено у повному обсязі.

Отже, усі судові витрати, пов`язані з розглядом справи, з урахуванням відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача ОСОБА_1 .

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що заява представника відповідачів адвоката Кондратюка В.В. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст.ст. 10, 12, 13, 133, 137, 141, 247, 259, 263-265, 270, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву представника відповідачів адвоката Кондратюка В.В. про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Постановити додаткове рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зобов`язання демонтувати пристрій (камеру відеоспостереження), стягнення моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні іншої частини заявлених стороною відповідача вимог відмовити.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Рішення у повному обсязі складено 29 липня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська