ПОСТАНОВА

Іменем України

14 листопада 2024 року м. Кропивницький

справа № 470/89/22

провадження № 22-ц/4809/1549/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2024 року у складі головуючого судді Майстера І. П.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і ухвали суду першої інстанції.

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості зі сплати оренди землі.

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2022 року, провадження у цивільній справі №470/89/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати, зупинено до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 в складі Збройних Сил України.

В подальшому від представника позивача надійшло клопотання про поновлення провадження у цивільній справі, оскільки зі спливом тривалого терміну не можливо встановити щодо перебування відповідача в складі Збройних Сил України.

Ухвалою від 07 березня 2024 року суд поновив провадження у справі та вжив заходів для з`ясування перебування відповідача в складі Збройних Сил України.

28 травня 2024 року відповідач подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі. Вказав, що на даний час проходить військову службу в складі Збройних Сил України. Крім того, ОСОБА_2 зазначив, що не має можливості надати суду докази свого перебування в лавах ЗСУ, тому просив суд витребувати таку інформацію самостійно (а.с.99-100).

Ухвалою Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2024 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати.

Зупиняючи провадження у справі суд встановив, що відповідач мобілізований та перебуває у складі Збройних Сил України.

Зазначено, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні або те що відповідач перебуває в зоні бойових дій, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко Володимир Сергійович, подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2024 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків у справі та зловживає обов`язком суду зупиняти розгляд вищезазначеної справи.

Зазначає, що доказом того, що відповідач ухиляється від виконання своїх цивільно-процесуальних обов`язків, є витяги з наказів командира, з яких вбачається, що ОСОБА_2 лише декілька разів на рік перебував у зоні проведення бойових дій, а весь інший час виконував безпосередні службові обов`язки у Військовій частині НОМЕР_1 , яка знаходиться у АДРЕСА_1 . Ця обставина спростовує доводи відповідача про те, що він не має можливості взяти участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції через безперервне виконання службових обов`язкі у зоні ведення бойових дій.

На думку сторони позивача, відповідач може реалізувати свої процесуальні права через представника у справі.

Окремо вказує, що предметом спору у даній справі є розірвання договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на 15 років, тобто до 2033 року. Однак, перебування ОСОБА_2 в ЗСУ унеможливлює обробіток ним цієї земельної ділянки. Дана земельна ділянка вже майже три роки не обробляється та втрачає свої якісні показники. Ця земельна ділянка площею 10,45 га є єдиним джерелом доходів для позивача та її малолітньої дитини.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

01 листопада 2024 року на електронну адресу суду від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій викладені заперечення на апеляційну скаргу позивача. Відповідач зазначає, що доказом його перебування в лавах ЗСУ є довідка командира військової частини від 31 жовтня 2024 року (форма 5). Крім того вказує, що не має представника, а про наявні судові рішення в даній справі йому відомо з додатку «Дія». Вважає, що ухвала суду від 11 вересня 2024 року про зупинення провадження у справі є обгрунтованою та мотивованою.

Відповідач до заяви долучив копію довідки від 30 жовтня 2024 року №1843 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. У вказаній довідці зазначено про те, що солдат ОСОБА_2 у період з 19 січня по 31 березня 2023, з 16 травня по 08 червня 2023, з 20 серпня по 31 серпня 2023, з 16 січня по 08 лютого 2024 року, з 22 лютого по 28 лютого 2024 року, з 27 березня по 30 березня 2024 року, з 01 квітня по 16 квітня 2024 року, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення Оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації (а.с.165).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_3 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судова ухвала без змін.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 13 ЦПК України, яка регламентує диспозитивність цивільного судочинства, визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Тлумачення вказаної норми визначає 2 умови для зупинення провадження:1) перебування сторони у складі Збройних Сил України; або 2) перебування сторони у складі інших утворених до закону військових формувань, що переведені на воєнний станабо залучені до проведення антитерористичної операції.

Процесуальний закон містить імперативний обов`язок суду зупинити провадження за вказаною підставою незалежно від статусу сторони, наявності в сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), волевиявлення учасників процесу, категорії справи, ціни позову, виду вимог, що розглядаються в провадженні, чи будь-яких інших чинників. Так само закон не ставить вимог і до характеру несення стороною військової служби: за контрактом, за призовом під час мобілізації, під час особливого періоду, за місцем несення служби, посадою, званням, родом військ тощо.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25.07.2024 у справі № 852/2а-2/24, аналізуючи зміст норми п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України, яка змістовно є аналогічною п. 2 ч. 1 ст. 251, п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, зроблено висновок: «Конструкція п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством. Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма п. 5 ч. 1 ст. 236 КАС України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» - Збройні сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі, яке мотивоване тим, що він продовжує перебувати у лавах ЗСУ, бажає бути присутнім у судових засіданнях при розгляді справи, та не має можливості брати участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції (а.с.99-100).

Відповідачем до матеріалів справи долучено копію довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18 жовтня 2022 року за № 4561, з якої вбачається, що відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» ОСОБА_2 було призвано на військову службу під час мобілізації 10 жовтня 2022 року і направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_2 (а.с.37).

У матеріалах справи наявні витяги з наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 24.11.2022 №310, від 13.11.2023 №287, від 25.03.2024 №77, від 19.04.2024 №101 від 10.06.2023 №146, від 03.04.2023 №83, від 26.03.2024 №78, від 18.07.2024 №179, від 15.05.2023 №122, від 01.01.2024 №1, від 28.10.2023 №274, копії посвідчення учасника бойових дій ОСОБА_2 , копія військового квитка ОСОБА_2 - якими підтверджено перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України (а.с.87-98).

Згідно відповіді на запит Добровеличківського районного суду Кіровоградської області, наданої 08 червня 2024 року за вих. №1777 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий АДРЕСА_2 , не перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки був призваний на військову службу по мобілізації 10 жовтня 2022 у в/ч НОМЕР_2 (а.с.110).

Виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату.

Приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Суд апеляційної інстанції враховує, що відповідач особисто наполягає в своєму клопотанні на зупиненні розгляду справи через об`єктивну неможливість бути присутнім під час розгляду справи та зазначає про те, що не може реалізовувати свої процесуальні права через представника, оскільки він його не має.

За таких обставин, висновок суду про зупинення провадження у справі на час перебування відповідача у складі Збройних Сил України є правильним, відповідає встановленим вимогам Закону та підстав для скасування такого висновку суд апеляційної інстанції не вбачає.

При цьому, суд враховує і ту обставину, що до складу Збройних Сил України входять всі військові частини, на які покладаються задачі по обороні територій, незалежно від місця розташування військових частин.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в його ухвалі.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Судом першої інстанції надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, з дотриманням вимог ст. 251 ЦПК України зроблено правильний висновок про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Оскільки оскаржена судова ухвала залишена без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко Володимир Сергійович, залишити без задоволення.

Ухвалу Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко