УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., представника боржника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому в залі суду у м. Запоріжжя засіданні скаргу Акціонерного товариства «КристалБанк» на бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Державне підприємство «Сетам» ,-
Ухвалою суду від 30.11.2023 року залишеною без змін судами апеляційної та касаційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 набув у власність у порядку спадкування вищевказане нерухоме майно на яке звертається стягнення, але не зареєстрував його, а тому судом надано дозвіл приватному виконавцю на звернення стягнення на нього та відповідно воно має бути описане і арештоване в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» та передано для подальшої реалізації на торги за визначеною судом ціною. В ухвалі суду від 30.11.2023р. та постановах апеляційної, касаційної інстанції немає жодних обмежень щодо виконання судових рішень.
Листом від 12.09.2024р. № 714 АТ «КРИСТАЛБАНК» звернулось до приватного виконавця із заявою про вжиття заходів щодо опису, арешту вказаного майна та подальшої передачі його на торги для реалізації.
У судовому засіданні представник боржника ОСОБА_2 адвокат Мазур Г.В. проти задоволення скарги заперечувала з підстав, що викладених у відзиві. Зазначила, що вказане майно не втратило статусу іпотечного майна, обтяжене іпотекою, а тому реалізація даного майна у період воєнного стану не є можливою виходячи із п. 5-2 розділу 6 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку».
Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від АТ «Кристалбанк» надійшла заява про розгляд справи без участі, скаргу підтримано.
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне.
Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки від 26 вересня 2007 року № 010/17-02/417/2, предметом якого є нежитлова будівля, управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м, розташована на земельній ділянці площею 39 673 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 серпня 2003 року у справі № 2-2862/2003.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2015 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 26 вересня 2007 року № 010/17-02/417/2, який посвідчений приватний нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О. Г. за реєстровим № 482, на нерухоме майно, що складається із нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м, розташованої на земельній ділянці площею 39 673 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою погашення заборгованості за кредитним договором від 31 липня 2007 року № 010/17-02/417 у розмірі 224 292,79 доларів США станом на 01 вересня 2014 року.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки за договором іпотеки 26 вересня 2007 року № 010/17-02/417/2, який посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Мельник О. Г. за реєстровим № 482, на нерухоме майно, що складається із нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м., розташованої на земельній ділянці площею 39 673 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності ОСОБА_3 шляхом проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні за початковою ціною 2 215 000 грн.Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Вказане рішення суду набрало законної сили 28 лютого 2015 року.

03 березня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист № 335/10318/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», який 23 грудня 2015 року було повернуто ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у зв`язкуіз відсутністю у ОСОБА_3 іпотечного майна.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 грудня 2018 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року, залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «КРИСТАЛБАНК» (далі ПАТ «КРИСТАЛБАНК») в якості правонаступника позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

У задоволенні заяви ПАТ «КРИСТАЛБАНК» про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2015 року відмовлено.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 жовтня 2019 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2021 року, визнано поважними причини пропуску строку пред`явлення до виконання виконавчого листа № 335/10318/14-ц, виданого 03 березня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Поновлено стягувачу пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 335/10318/14-ц, виданого 03 березня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».Замінено сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника АТ «КРИСТАЛБАНК» за виконавчим листом у справі № 335/10318/14-ц про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 квітня 2021 року змінено сторону виконавчого провадження боржника ОСОБА_3 її правонаступником (спадкоємцем) ОСОБА_2 у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 лютого 2015 року.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули А. М. від 22 вересня 2021 року відкрито виконавче провадження № 66920619 з примусового виконання виконавчого листа № 335/10318/14-ц, виданого 03 березня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Згідно з відомостями, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, право власності на нежитлову будівлю, правління контори інв. № 0005 розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2006 року у справі № 2-1472/2006.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2012 року у справі № 0809/7096/2012 визнано майно, зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2006 року у справі № 2-1472/2006 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ; виділено у відокремлені об`єкти нерухомого майна в літ. А, А-2 інв. № 0005, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 : приміщення № 1: в підвалі № 1-12 загальною площею 368,4 кв. м; на першому поверсі № 13-44 загальною площею 400,1 кв. м; на другому поверсі № 45-53 загальною площею 159,8 кв. м, загальною площею 928,3 кв. м; приміщення № 2: в підвалі № 1 загальною площею 65,4 кв. м; приміщення № 3: на першому поверсі № 1-3 загальною площею 32,3 кв. м; присвоєно вказаним приміщенням самостійні номери 1, 2, 3, відповідно. Цим же рішенням визнано за ОСОБА_2 право власності на приміщення № 2 в літ. А, А-2 інв. № 0005 загальною площею 65,4 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; на приміщення № 3 в літ. літ. А, А-2 інв. № 0005 загальною площею 32,3 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_4 право власності на приміщення № 1 в літ. А, А-2 інв. № 0005 загальною площею 368,4 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ; скасовано державну реєстрацію прав, здійснену 22 листопада 2012 року за реєстраційним № 2893745.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 19 березня 2019 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2012 року у справі № 0809/7096/2012 скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 24 липня 2019 року, з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року про виправлення описки, рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 березня 2006 року у справі № 2-1472/2006 скасовано в частині визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого на АДРЕСА_1 , укладеного 25 лютого 2004 року між ОСОБА_3 ОСОБА_5 і визнання за ОСОБА_4 права власності на нерухоме майно, передане ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 25 лютого 2004 року та у задоволені позову в цій частині відмовлено.Вказані судові рішення набрали законної сили та в касаційному порядку не переглядалися.

Після скасування вищевказаних судових рішень в апеляційному порядку відповідні зміни до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вносилися, запис про відновлення права власності на предмет іпотеки за іпотекодавцем ОСОБА_3 не вносився.

Відомості щодо реєстрації за боржником ОСОБА_2 права власності на предмет іпотеки, на який рішенням суду звернуто стягнення, в Державному реєстрі речових прав відсутні.

Встановивши, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , проте не вчиняв дій для реєстрації за собою права власності на спадкове майно, при цьому відомості про належне виконання боржником судового рішення відсутні, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2023 року, залишеною без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, залишеними без змін постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 серпня 2024 року подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули А. М. задоволено. Надано приватному виконавцю виконавчого округу Запорізької області Котулі А. М. дозвіл на звернення стягнення на нерухоме майно, що складається з нежитлової будівлі, Літ. А, А-2 управління контори інв. № 0005, матеріали стін будівель та споруд цегла, загальною площею 1 026,0 кв. м, розташованої на земельній ділянці площею 39 673 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке не зареєстровано за боржником ОСОБА_2 в установленому законом порядку відповідно до виконавчого листа № 335/10318/14-ц, виданого 03 березня 2015 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя.

Листом від 12.09.2024р. № 714 АТ «Кристалбанк» звернулось до приватного виконавця із заявою про вжиття заходів щодо опису, арешту вказаного майна та подальшої передачі його на торги для реалізації.

18.10.2024 року на адресу АТ «Кристалбанк» надійшов лист від приватного виконавця Котули А.М. (від 10.10.2024 р.№ 0129/18579), з якого вбачається, що виходячи з п. 5-2 розділу 6 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку», у період воєнного стану, та у тридцяти денний строк після його закінчення щодо нерухомого майна, що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчим кредитом зупиняється дія ст. 37, 37, 40, 41, 47 (у частині реалізації іпотеки на електронних торгах), а тому реалізація нерухомого майна не можлива.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» Реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина сьома статті 51 Закону).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року N 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" ", на території України діє воєнний стан у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України. Законом України від 22 травня 2022 року N 2263-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" " Верховна Рада України затвердила Указ Президента України від 17 травня 2022 року N 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Воєнний стан в Україні у подальшому неодноразово продовжувався і діє дотепер.

Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року N 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Верховна Рада України постановила розділ VI "Прикінцеві положення" Закону України "Про іпотеку" доповнити пунктом 5-2 такого змісту:

"5-2. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.

Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на нерухоме майно (нерухомість), оформлене в іпотеку з метою забезпечення виконання зобов`язань за договорами, укладеними після дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", або за договорами, до яких після дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" за погодженням сторін вносилися зміни в частині продовження строків виконання зобов`язань та/або зменшення розміру процентів, штрафних санкцій"

Таким чином дія перехідних положень п. 5-2 Закону України «Про іпотеку», розділу VI, поширюється на іпотечне майно, що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами.

Як вбачається з вищенаведених положень Закону в їх сукупності, його було прийнято з метою тимчасового недопущення - на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування примусової реалізації предмета іпотеки, навіть у випадку наявності судових рішень про звернення стягнення на такі об`єкти.

На переконання суду, тлумачення вищезгаданих положень Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 свідчить про те, що загальні засади (принципи) цивільного права, передбачені цим Законом, мають фундаментальний характер й для інших джерел правового регулювання, зокрема і щодо положень ЗУ «Про виконавче провадження» в частині звернення стягнення на майно боржника, а саме: на майно, яке перебуває в іпотеці та відповідає критеріям, які обумовленні цим Законом.

Враховуючи викладене, не заслуговують на увагу доводи скаржника про те, що положення п. 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» ЗУ «Про іпотеку» не відносяться до спірних правовідносин, оскільки незважаючи на ті обставини, що судовим рішенням надано дозвіл на звернення стягнення на майно право власності на яке не зареєстровано за боржником ОСОБА_2 в установленому законом порядку в порядку ст.440 ЦПК України, хоча особа і не отримала свідоцтво про право на спадщину саме іпотечного майна, проте вона відповідає за зобов`язаннями спадкодавця в межах вартості майна, одержаного в спадщину, дія перехідних положень п. 5-2 Закону України «Про іпотеку», розділу VI, поширюється на іпотечне майно, що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, тобто предметом стягнення є майно, яке перебуває в іпотеці на підставі Договору іпотеки №010/17-02/417/2 від 26.09.2007 року, який був укладений в якості забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором №010/17-02/417 укладеним між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Кристалбанк» та ОСОБА_3 і відповідно до умов якого цільове призначення кредиту - споживчі цілі (т.1 л.д. 6 кредитний договір №010/17-02/417 від 31.07.2007), іпотека не припинена, а вказане майно не втратило свого статусу майна, яке обтяжене іпотекою.

За змістом ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в низці дій, а саме: його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Враховуючи, що нерухоме майно, що складається з нежитлової будівлі літ.А, А-2, інв.№005, загальною площею 1026,0 кв.м., що розташоване на земельній ділянці площею 39673 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить фізичній особі - ОСОБА_2 , перебуває в іпотеці за договором іпотеки №010/17-02/417/2 від 26.09.2007 року за споживчим кредитом, підстав вважати бездіяльність приватного виконавця Котули А.М. щодо не звернення стягнення на майно боржника, а саме: на майно, яке перебуває в іпотеці та відповідає критеріям, які обумовленні Законом, неправомірною судом не встановлено.

Щодо доводів скарги про те, що в ухвалі суду від 30.11.2023р. та постановах апеляційної, касаційної інстанції немає жодних обмежень щодо виконання судових рішень, то суд зазначає, що предметом розгляду судами було саме подання про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 440 ЦПК України в якому суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника у зв`язку із відсутністю державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку, а не судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи, що на момент ухвалення судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки воєнний стан в Україні триває, виконання рішення суду щодо звернення стягнення на предмет іпотеки зупиняється на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Згадані норми права не втратили свою чинність, оскільки не були виключені з тексту зазначеного Закону, а спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період. Надалі у разі припинення запровадження воєнного стану дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону (Постанова КЦС ВС від 13.07.2022 р. 61-21298св21, 202/939/18, Постанова КЦС ВС від 22.06.2022 р. 61-10125св21, 296/7213/15).

Також, суд не вбачає підстав для задоволення скарги в редакції вимог скаржника, а саме щодо зобов`язання приватного виконавця здійснити опис та арешт будівлі у АДРЕСА_1 , про що скласти акт та винести відповідну постанову та передати матеріали виконавчого провадження для реалізації на торгах СЕТАМ, оскільки суд, розглядаючи справу щодо правомірності дії чи бездіяльності в даному випадку приватного виконавця, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) такого суб`єкта поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Аналогічне роз`яснення надане судам в п. 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.05.2012, яке зводиться до того, що суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

За наведених обставин, при вирішенні питання щодо зобов`язання у судовому порядку приватного виконавця, слід виходити з того, що суд не вправі підміняти інший орган та перебирати на себе повноваження приватного виконавця щодо вирішення питань, які законодавством віднесено до його компетенції.

Суд дослідив матеріали справи, однак не вбачає порушень прав скаржника приватним виконавцем та не знаходить підстав для визнання його бездіяльності незаконною, а дії приватного виконавця у рамках виконавчого провадження, здійснені ним у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України.

При цьому звертає увагу скаржника, що спеціальним законом лише запроваджене зупинення виконання цих правил на певний період і після припинення запровадження воєнного стану та тридцятиденний строк після його припинення дія згаданих правил відновить свою дію без окремого рішення та закону.

Статтею 451 ЦПК України передбачено, що за результатами скарги суд постановляє ухвалу, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин суд вважає, що вимоги скарги не знайшли свого підтвердження, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Акціонерного товариства «КристалБанк» на бездіяльність Приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Котули Артема Михайловича, заінтересовані особи ОСОБА_2 , Державне підприємство «Сетам», відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повне судове рішення складено 29.11.2024 року.

Суддя: Ю.В. Апаллонова