ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м.Суми

Справа №587/1037/23

Номер провадження 22-ц/816/951/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Миколаївська сільська рада Сумського району, ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Мовчана Романа Анатолійовича

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2024 року ухваленого в м. Суми, у складі судді Черних О. М.,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

у с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Мазурової К. Д. звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_3 , після його смерті відкрилася спадщина. ОСОБА_1 звернувся до Сумської районної державної нотаріальної контори, але листом від 16.02.2024 р. йому було роз`яснено, що він пропустив строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду. Позивач вважав, що строк для подання зави про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки намагався знайти юридичну допомогу, переніс значні страждання та стрес у зв`язку з повномасштабним вторгненням в Україну, а також здійснював догляд за онкохворим батьком.

Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просив визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 19 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено та визначено йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком два місяці після набрання рішенням суду законної сили.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 - адвокат Мовчан Р. А. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в повному обсязі ОСОБА_1 у визначенні додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини та стягнути з позивача судові витрати.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Також сторона апелянта вважає, що запровадження воєнного стану в Україні не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

На думку апелянта у позивача не було поважних причин для пропуску строку для прийняття спадщини.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 адвоката Мовчана Р.А., представника ОСОБА_1 адвоката Мазурової К.Д., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення не відповідає.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер рідний дядько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6-13) та після його смерті залишилось спадкове майно у виді земельних ділянок та ? частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15-20).

Відповідно до довідки, виданої виконкомом Миколаївської сільської ради Сумського району № 790/02-40 від 13.03.2023 року встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований за адресою: в АДРЕСА_1 . На час смерті був зареєстрований один та заповіт від його імені сільською радою не посвідчувався (а.с. 14).

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_4 , пояснила, що вона проживає у АДРЕСА_2 проживала, та і на даний час часто буває в с. Постольне Сумського району. ОСОБА_3 знала, він був інвалідом дитинства, не міг сам нічого зробити, але не був визнаний недієздатним. До нього приходила раз у місяць соціальний працівник, але йому допомагала постійно ОСОБА_2 . На похованні ОСОБА_5 був ОСОБА_1 , сестра також була, вона за кордон не виїжджала, працює медичною сестрою в лікарні. Зазначила, що у родичів, яких півсела, була домовленість, що спадщину після ОСОБА_3 прийме ОСОБА_2 , а тому ніхто не звертався із заявами про прийняття спадщини. Вказала, що ОСОБА_1 знав про існування спадкового майна, але не звертався із заявою вчасно із-за домовленості.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 звертався до нотаріальної контори 16.02.2022 року, тобто з пропуском лише 3-х днів строку, а в подальшому перешкодою для звернення стали об`єктивні причини, а саме: повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України та тяжка хвороба батька позивача, а тому суд вважав, що за наведених обставин, позивачем строк для прийняття спадщини був пропущений з поважних причин.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, так як вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Відповідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно із спадкоємцем.

Відповідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частина 3 статті 1272 ЦК України визначає, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За роз`ясненнями п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до постанов Верховного Суду від17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31січня 2020року у справі №450/1383/18 (провадження № 61-21447св19) та ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Поважними, при цьому, слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

У постанові від 20 жовтня 2021 року в справі № 405/7111/19 Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підставу пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилався на те, що строк для прийняття спадщини після смерті дядька ОСОБА_3 він пропустив через хворобу батька, однак судова практика , викладена, зокрема у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2018 року у справі №136/200/17, свідчить про те, що хвороба спадкоємця, а не його членів сім`ї розглядається як поважна причина пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі посилання позивача на введення на території України воєнного стану та на повномасштабне вторгнення військ РФ на територію України не свідчить про те, що він об`єктивно був позбавлений можливості звернутися до нотаріуса із заявою, враховуючи, зокрема і те, що спадщина після смерті дядька позивача ОСОБА_3 відкрилась 12.06.2021 р., а строк для її прийняття, встановлений ст. 1270 ЦК України, закінчився через шість місяців з дня відкриття спадщини, тобто 12.12.2021 р., тоді як воєнний стан у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, введено в Україні 24.02.2022 р.

Окрім того, сам факт запровадження воєнного стану в Україні не може вважатись поважною причиною для безумовного поновлення процесуального строку, якщо позивач не обґрунтує неможливість такого звернення у встановлені строки.

Інших обставин, які свідчили б про наявність у ОСОБА_1 об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення ним дій щодо прийняття спадщини та поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини, не наведено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені позивачем обставини для надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не є об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкоджали йому у встановлений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у порядку, визначеному статтею 1272 ЦК України.

Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.

А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Мовчана Р. А.підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Згідно ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Виходячи з положень ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає необхідним стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в розмірі 1 610,40 гривень.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Мовчана Романа Анатолійовича задовольнити.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 12 січня 2024 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Сумського району, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1610, 40 гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов