Справа № 285/4831/22
провадження у справі № 2-др/285/12/24
25 липня 2024 року м. Звягель
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді……………….............Літвин О. О.,
секретаря………………………….........Клечковської М. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні
про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення судових витрат
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Брониківської сільської ради Звягельського району Житомирської області,
про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок та державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними,
У провадженні суду перебувала зазначена вище цивільна справа, по якій 03.07.2024 було постановлено судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.
Заперечуючи щодо заявлених вимог, представник позивача у своїх письмових поясненнях вважав їх необґрунтованими та недоведеними, оскільки до самої заяви не було додано доказів, які б засвідчували факт того, що ОСОБА_1 дійсно понесла витрати на правничу допомогу та здійснила оплату гонорару адвоката. Вважає зазначений у заяві розмір витрат неспівмірним та таким, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і реальності.
Сторони в судове засідання не прибули, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, у зв`язку з чим розгляд справи проведено у їхній відсутності.
Розглянувши подану заяву та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Прийняття додаткового рішення у справі передбачено ст.270 ЦПК України. Останнім є такий акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог його повноти, і ухвалюється тоді, коли суд не вирішив усі заявлені вимоги у справі або не розв`язав окремі процесуальні питання. Зокрема, згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням.
Додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невіддільною складовою частиною, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких , окрім інших, належать витрати на професійну правничу допомогу.
В силу положень ч.ч.1,2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Одним з основних принципів цивільного процесуального законодавства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як передбачено ч.ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
У відповідності до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, клопотання, запиту, надання консультацій, тощо).
Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
З матеріалів справи слідує, що 04.11.2022 між ОСОБА_1 Та адвокатом Гордійчуком О. П. було укладено договір про надання правової допомоги. 17.06.2023 ними було укладено додаткову угоду до даного договору. За умовами даних договорів сторони погодили порядок, строки та обсяг надання правової допомоги, а також розмір та порядок оплати наданих послуг. Предметом такої допомоги є надання правничої допомоги ОСОБА_1 у цивільній справі №285/4831/22 у Новоград-Волинському міськрайонному суді, Житомирському апеляційному суді та Верховному суді України.
Пунктом 4.2 договору сторонами визначено, що оплата наданих послуг здійснюється на підставі погоджених актів виконаних робіт, додаткових витрат представника проводиться з наданням підтверджуючих документів.
Правомірне очікування стороною відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
У рішеннях ЄСПЛ зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим ("Двойних проти України", "Гімайдуліна й інші проти України", "East/West Alliance Limited" проти України", "Баришевський проти України").
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В матеріалах справи відсутні будь-які розрахункові документи, які б підтверджували фактично понесені відповідачем витрати на оплату правничої допомоги, акт наданих послуг містить розрахунок вартості послуг адвоката, що складається з інформації про вид послуги, кількість годин. Відтак, витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу не є фактично понесеними, а тому суд приходить висновку відмову в задоволенні заяви в цій частині.
Що стосується заявленої вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, понесених нею при подачі апеляційної та касаційної скарг, то суд приходить до висновку, що вона підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
З матеріалів справи слідує, що на стадії попереднього судового розгляду справи іншим складом суду Рішення суду першої інстанції від 21.02.2023 було оскаржене відповідачем до апеляційного суду, який своєю постановою від 22.06.2023 відмовив в задоволенні апеляційної скарги, в зв`язку з чим відповідачем було подано касаційну скаргу до Верховного суду України, який постановою від 11.10.2023 касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області та постанову Житомирського апеляційного суду скасував, а справу передав на новий розгляд до суду першої інстанції.
За подання апеляційної та касаційної скарг ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі, відповідно 2977,20 грн та 6441,60 грн, що підтверджується квитанціями, доданими до матеріалів справи.
Оскільки в резолютивній частині рішення не вирішено питання про відшкодування судових витрат (в тому числі і по сплаті судового збору в суді апеляційної та касаційної інстанціях), суд приходить висновку про часткове задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення по справі.
Керуючись ст.ст.133, 137, 141, 258, 259, 270 ЦПК України,
Заяву задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної та касаційної інстанціях в розмірі 9418, 80грн.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Головуюча суддя О. О. Літвин