БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-о/356/11/24
Справа № 356/294/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2024 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретаря Стрижак В.О.

Заявника ОСОБА_1

Представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту проживання.

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання, заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Подану заяву заявник обґрунтовує тим, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Коджори Гардабанського району, що в Грузії.

Його виховувала мати ОСОБА_3 . У віці семи років заявник пішов до школи та закінчив вісім класів середньої школи селища Коджори. Атестат про закінчення школи втрачено.

Після закінчення школи переїхав на навчання до м. Тбілісі та навчався в СПТУ № 6 за спеціальністю наладчик-маніпулятор станків з ЧПУ. Диплом втрачено. Після цього більше ніде не навчався.

З 1989 року переїхав в Україну, де працював на будівництві будинків в м. Березань.

У 1991 році познайомився та 05.02.1994 року одружився з ОСОБА_4 (після шлюбу прізвище ОСОБА_5 ). Станом на 1991 рік проживав разом з ОСОБА_4 та її батьками за адресою: АДРЕСА_1 .

У шлюбі народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2008 році померла дружина ОСОБА_7 .

Станом на 24.08.1991 року заявник проживав в м. Березань.

У зв`язку з відсутністю паспорта заявник не має змоги працювати офіційно, укладати угоди з лікарем про надання медичних послуг, відкривати рахунки в банках, подорожувати, тощо.

Заявник мав паспорт СРСР серії НОМЕР_1 , виданий УВД Гардабанського управління Грузинської республіки.

Заявник звертався до міграційної служби з проханням видати йому паспорт, проте отримав лист-відмову Броварського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 10.11.2023 року на тій підставі, що належність до громадянства не підтверджено.

Заявник звернувся до БФ «БО «Право на захист», де йому було видано захисний лист УВКБ ООН.

Від встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та на 13.11.1991 року залежить можливість реалізувати передбачене законом право особи звернутись до міграційної служби з заявою про встановлення належності до громадянства, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України».

Відтак, заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме встановити особу заявника, та встановити юридичний факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 рік.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з 1989 року проживає в м. Березань. В 1994 році одружився. При реєстрації шлюбу ним було подано до органів РАЦСу паспорт старого зразка СРСР. В подальшому документи були втрачені при пожежі в 1996 році. Оскільки він працював неофіційно, то документи йому були не потрібні. В подальшому він звертався до відповідних органів з метою отримання паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні подану заяву підтримала, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні за клопотанням представника заявника було допитано свідків.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснив, що із заявником ОСОБА_1 він знайомий більше тридцяти років, так як він одружений з його двоюрідною сестрою та вони товаришують з дев`яностого року. В 1991 році ОСОБА_1 разом зі своєю дружиною був на дні народженні його сина. 24.08.1991 року ОСОБА_1 проживав в м. Березань Київської області.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що знає заявника ОСОБА_1 з 1990 року, проживали по сусідству. Станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 проживав в м. Березань Київської області.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що заявник по справі це його батько. Зі слів свого дідуся йому відомо, що батько переїхав в м. Березань у 1989 році та станом на 24.08.1991 року проживав в АДРЕСА_2 .

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що давно знайомий із заявником ОСОБА_1 , так як він був одружений з його сусідкою та вони проживали по одній вулиці. 24.08.1991 року проживав в АДРЕСА_1 разом зі своєю дружиною. ОСОБА_1 постійно мешкав в м. Березань.

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, показання допитаних в судовому засіданні свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Коджори, Гардабанського району, Грузинська СРСР, про що в книзі записів цивільного стану про народження 11.07.1972 року зроблено відповідний запис № 23, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , посвідченого 10.08.1998 року нотаріусом нотаріального бюро м. Тбілісі Ж. Тартарашвілі (а.с. 9).

05.02.1994 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого повторно виконкомом Березанської міської ради Київської області 05.02.1997 року, актовий запис № 13 (а.с. 16).

Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 4, сформованого 03.04.2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_7 , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис № 194 (а.с. 17).

Відповідно до копії акта обстеження житлово-побутових умов від 29.12.2023 року, складеного депутатом Березанської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своїм сином ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживають за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8).

Листом Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Хурді О.В. роз`яснено, що документувати його паспортом громадянина України не вбачається можливим, оскільки не встановлено його належність до громадянства України. Умови та порядок набуття громадянства України регламентуються ЗУ «Про громадянство України» та Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Про громадянство України», яким затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Разом з цим, Порядком передбачено, що у разі відсутності документів, які підтверджують факт постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року подається судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Також роз`яснено, що оформлення паспорта громадянина України буде можливе лише після прийняття рішення про встановлення належності до громадянства України (а.с. 7).

Право особи на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.

Так, частиною 1 статті 15 ЦК України встановлено, що кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа, як слідує зі змісту ч. 1 ст. 4 ЦПК України, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як роз`яснено пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 (далі Постанова Пленуму Верховного Суду України № 5) наведений у ст. 273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов

суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України, суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Факт постійного проживання встановлюється прямими доказами - довідками про прописку/реєстрацію місця проживання, і непрямими - документами про навчання, проходження військової служби, довідки з медичних установ, документи на підтвердження факту внесення органом внутрішніх справ України напису «громадянин України», архівні довідки, витяги та копії з особових справ із збереженою ксерокопією паспорта та фотографіями, будь-які інші документи із органів державної влади, підприємств, організацій на підтвердження фактів біографії заявника, різними свідоцтвами, довідками та іншими документами.

Проте прямих, безспірних та переконливих доказів на підтвердження юридичного факту заявник до суду не надав.

Пунктом 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (з подальшими змінами) визначено, що встановлення належності до громадянства України стосується: а) громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року, в тому числі: осіб, які за станом на 13 листопада 1991 року проходили строкову військову службу на території України і після її проходження залишилися проживати на території України; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або за станом на 13 листопада 1991 року відбували покарання в місцях позбавлення воліна території України та перебували у громадянстві колишнього СРСР і до набрання вироком суду законної сили постійно проживали відповідно на території УРСР або проживали на території України; б) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті «а» цього пункту; в) осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 рокуне досягли повноліття та виховувалися в державних дитячих закладах України.

Стаття 1 ЗУ «Про громадянство України» дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

При зверненні із заявою про встановлення факту проживання на території України та при розгляді справи заявником ОСОБА_1 не надано суду паспорта громадянина колишнього СРСР з відміткою, що останній є громадянином України.

Разом з тим, з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 4 вбачається, що у відомостях про нареченого в графі «Громадянство» вказано «Громадянин Грузії».

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Так, згідно зі ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України;т2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис "громадянин України", та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Досліджуючи надані заявником на підтвердження факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 рік докази, судом не встановлено безумовного підтвердження цих обставин, на які посилається останній у поданій заяві.

Надана заявником ОСОБА_1 довідка виконавчого комітету Березанської міської ради Броварського району Київської області (а.с. 43) про те, що він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 з 1990 року по теперішній час не може бути визнана судом як беззаперечний доказ проживання заявника на території України.

Долучені заявником до заяви документи, а саме: копія паспорта сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , № НОМЕР_4 ; копія військового квитка на ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_5 ; копія посвідчення УБД ім`я ОСОБА_10 серії НОМЕР_6 та довідка військово-лікарської комісії від 27.04.2023 року № 3980 взагалі не стосуються предмету доказування в даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини 1, 2 статті 77 ЦПК України).

Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини 1, 6 статті 81ЦПК України).

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, з урахуванням пояснень заявника, суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів для задоволення заявлених вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4-5, 258-259, 263-265, 268, 293-294, 315, 352, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 1, 3 ЗУ «Про громадянство України»,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення його особи та факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.07.2024 року.

Суддя Р. М. Лялик