Справа № 698/493/24
Провадження № 2/698/230/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 р. Катеринопільський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Лазаренка В.В., секретаря Гончар Т.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем ОСОБА_2 , укладений 21.01.2022 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача понесені позивачем витрати по сплаті судового збору та оплати правової допомоги адвокату.

В обґрунтування пред`явлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинені, існують лише у формальному вигляді і на сьогоднішній день між ними відсутні взаєморозуміння, повага та нормальне спілкування. Шлюбні відносини між ними припинені. На примирення позивач категорично не згідна. Від шлюбу сторони мають малолітнью доньку, який проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні та утриманні дитини.

Ухвалою Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.06.2024 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

До суду надійшла заява від позивачки ОСОБА_1 , в якій позов підтримує повністю, просить суд розгляд справи провести без її участі .

До суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі та визнання позову.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

За змістом ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.01.2022 року, який зареєстрований у виконавчому комітеті Білозірської сільської ради Черкаського району, Черкаської області, про що зроблений актовий запис № 01.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст.ст. 110-112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки.

Згідно зі ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Суд, приймаючи до уваги обставини життя подружжя, дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 СК України належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки припинені, а примирення між подружжям неможливе.

Щодо вимоги про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

Встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26.04.2023 року.

Згідно довідки від 20.06.2024 року № 96 виданої виконавчим комітетом Катеринопільської селищної ради Звенигородського району Черкаської області позивачка ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 та її діти ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані та проживають за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, то кошти на її утримання (аліменти) присуджує суд.

Щодо заявленого розміру, то позивачем визначений мінімальний розмір аліментів, який стягується у безспірному порядку, оскільки ч.5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд, з урахуванням визнання позову відповідачем, дослідивши наявні у матеріалах справи докази та давши їм належну оцінку вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини.

У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 24.06.2023 року.

Суд вважає за необхідне на підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1500 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 133 ЦПК України витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За правилом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрат и на професійну правничу допомогу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачка надала до суду договір про надання правової допомоги від 19.06.2024 року, яким підтверджується наявність договірних відносин між адокатом ОСОБА_5 та ОСОБА_1 ..

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано:

розрахунок витрат на правову допомогу адвоката Колісника С.М., з якого вбачається, що позивачем сплачено 1500 грн., а саме за:

1000 грн. вивчення документів, опрацювання законодавства та судової практики, кількість витраченого часу 2 години;

500 грн. підготовка позовної заяви, кількість витраченого часу 1 година;

платежем № 0.0..1 від 21.06.2024 року, згідно якої ОСОБА_1 сплачено 1500 грн. за надання правової допомоги.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) із запровадженням з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд зазначає, що з наданих позивачем документів у сукупності можливо зробити висновок про обсяг професійних правничих послуг, які адвокат погодився надати позивачу та обсяг фактично наданих послуг та їх вартість, яку позивач сплатив.

Таким чином, з урахуванням відсутності заперечень відповідача, суд приходить до висновку про задоволення вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, а саме на суму 1500 грн., оскільки обсяг виконаних робіт передбачено розрахунком суми гонорару за надану правову допомогу адвокатом Колісником С.М..

Крім того, при зверненні до суду позивачка понесла судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп., що підтверджується копією квитанції № 0.0..1 від 21.06.2024 року .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов, суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст.ст. 141, 142 ЦПК України, та дійшов висновку про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, що становить 605 грн. 60 коп., та стягнути з відповідачки на користь позивача 1/2 судового збору у розмірі 605 грн. 60 коп..

Крім того, позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому згідно із ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави.

Керуючись ЗУ «Про судовий збір», ст.ст. 110, 112-114 СК України, ст.ст. 10, 12, 95, 263-265, 280 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 21.01.2022 року у виконавчому комітеті Білозірської сільської ради Черкаського району, Черкаської області, про що зроблений актовий запис № 01- розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця, починаючи з 24.06.2024 року і до повноліття дитини.

В порядку ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,зареєстрованоїза адресою: АДРЕСА_3 ) понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп..

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Черкаській області повернути ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_4 ,зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до ОСОБА_2 а, а саме 605 (шістсот п`ять) грн. 60 (шістдесят) коп. згідно з квитанцією № 0.0..1 від 21.06.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 в дохід держави (Отримувач - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача - 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), р/р UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 1211 (тисячу двісті одинадцять) грн. 20 (двадцять) коп. від сплати якого позивачку було звільнено на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,зареєстрованоїза адресою: АДРЕСА_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 ( одна тисяча пятсот) гривень, згідно з квитанцією № 0.0..1 від 21.06.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко