ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення страхового відшкодування (суддя першої інстанції Руденко В.В.),

В С Т А Н О В И В:

2 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення страхового відшкодування.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про стягнення страхового відшкодування передано на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва.

На вказану ухвалу суду ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що місцевим судом було порушено норми процесуального права, оскільки позов було пред`явлено на підставі ч. 6 ст. 28 ЦПК за альтернативною підсудністю, за місцем заподіяння шкоди.

ОСОБА_3 , просив ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року скасувати та направити справи для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для подальшого розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Передаючи справу до іншого суду на підставі ст. 31 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того,що місцезнаходження відповідача є: м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44, що відноситься до юрисдикції Шевченківського районного суду міста Києва.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За загальним правилом, визначеним у статті 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Стаття 28 ЦПК України унормовує альтернативну підсудність справ за вибором позивача. Зокрема, позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди (частина шоста ст. 28 ЦПК України).

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина 16 ст. 28 ЦПК України).

Із системного аналізу вказаних вище норм можна дійти висновку, що не виключаючи можливість для позивача звернутися до суду за правилами загальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача), альтернативна підсудність надає йому можливість також звернутися до іншого суду з відповідним позовом, тобто встановлює альтернативу можливість для позивача обрати один із двох чи більше судів.

З матеріалів справи вбачається, що 26.09.2023 року в м. Дніпро, Новий міст, в районі е/о №7 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda Fabia, д.р.н. НОМЕР_1 під керування ОСОБА_4 та транспортного засобу «ВАЗ 21093НГ», д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_5 .

Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року встановлено вину ОСОБА_5 у вчиненні ДТП (а.с. 16-17).

Цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу ВАЗ 21093НГ», д.р.н. НОМЕР_2 застрахована в ПрАТ «Українська страхова компанія княжа Вієнни іншуранс груп», згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ №ЕР/211555394, який діяв на дату ДТП.

Підставою звернення до суду про стягнення з страховика страхового відшкодування є завдання ОСОБА_1 матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням її транспортного засобу в ДТП.

Спеціальним Законом, який унормовує спірні правовідносини між сторонами у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до підпункту першого п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 , має право скористатися своїм правом, передбаченим положеннями частини шостої ст. 28 ЦПК України, яка надає можливість звернутися за відшкодуванням шкоди, заподіяної його майну, за місцем заподіяння такої, тобто саме до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Висновок суду першої інстанції про те, що позивачка не наділена правом альтернативної підсудності та зобов`язана звернутися за розглядом спору до суду за місцезнаходженням відповідача є помилковим, оскільки не ґрунтуються на нормах матеріального та процесуального права.

Право вибору належить саме позивачу, оскільки виключної підсудності у даному випадку не встановлено, чим ОСОБА_1 , скористалась.

Відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для її скасування з поверненням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25вересня 2015року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання розподілу сум судового збору, пов`язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, підлягає вирішенню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Керуючись статтями 367-369, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта