Провадження №2/748/542/24
Єдиний унікальний № 748/1741/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" липня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Олещенко В.І.,

за участю секретаря судового засідання Проненко К.С.,

представника позивачки адвоката Дрозд В.І.,

представника відповідача адвоката Кулініч К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, нажитому під час перебування у шлюбі,

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати спільним майном подружжя 1/2 частку у праві власності на нажитий (побудований) житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 , та 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер №:01:000:0872; визнати за нею право власності на 1/2 частку спільного майна подружжя, яким є 1/2 частка у праві власності на нажитий (побудований) житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 та на 1/2 частку у праві власності на земельну ділянку площею 0,25 га, кадастровий номер №:01:000:0872.

У обгрунтування позову зазначено, що у період перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами був нажитий (побудований) житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 . Рішенням виконкому Іванівської сільської ради від 17.06.1993, № 41 була відведена земельна ділянка під будівництво житлового будинку з надвірними будівлями та рішенням № 236 від 12.07.1993 Чернігівської районної державної адміністрації дозволено будівництво житлового будинку. 22 грудня 1995 року після завершення будівництва був складений Акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об?єкта - житлового будинку по АДРЕСА_1 . 25 січня 2010 року Чернігівським районним БТІ був виготовлений технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями. 2 серпня 2010 року Іванівська сільська рада видала Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 21 червня 2013 року за взаємною згодою з відповідачем позивачка подарувала частку у праві власності на житловий будинок з надвірними будівлями сину сторін ОСОБА_3 . Рішенням Чернігівського районного суду шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано у 2001 році. На той час сторони вели кожен окремо свою фінансову складову життя (позивачка утримувала будинок: у 2010 році замінила вікна на пластикові (придбала їх у ФОП ОСОБА_4 ), повністю оплатила вартість ремонту ванної кімнати та купила устаткування - все це виконував житель ОСОБА_5 , ремонт у інших кімнатах виконувала ОСОБА_6 ; сплатила своїми коштами вартість ремонту, придбала меблі, побутову техніку, утримувала сина - за власний кошт. Фактично будинок позивачка утримувала до 2012 року. Після розірвання шлюбу з відповідачем реальний поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, сторони не здійснювали. Приблизно у лютому 2024 року позивачка дізналася про те, що ОСОБА_2 у їх спільний будинок запросив на проживання співмешканку. ОСОБА_1 запропонувала відповідачу укласти правочин щодо купівлі належних їй та сину ОСОБА_3 прав на нерухоме майно. Доступу в будинок не має ні вона, ні син. На даний час майном, яке є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, так як нажите за час перебування у зареєстрованому шлюбі, є 1/2 частка житлового будинку з надвірними будівлями та частка земельної ділянки, і визначення розміру належної їй частки ОСОБА_1 у спільному майні подружжя є необхідним для подальшої реалізації гарантованого їй законом права на розпорядження цією часткою у праві власності на власний розсуд (подарувати сину).

Ухвалою суду від 17 квітня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Відзив на позов не надходив.

Ухвалою суду від 17 травня 2024 року закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

На адресу суду від представника відповідача адвоката Кулініч К.В. надійшли письмові пояснення, в яких представник відповідача просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що житловий будинок з надвірними будівлями був поділений між сторонами за правом спільної часткової власності та належав колишньому подружжю в ідеальних частках, а саме по 1/2 частині. Частину, яка належала ОСОБА_1 була передана за договором дарування сину сторін - ОСОБА_3 . Земельна ділянка, відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав у власності позивача не перебувала взагалі. Таким чином, спірне майно не підлягає поділу та не може бути визнано спільним майном подружжя. Крім того, зазначає, що позивачка звернулася до суду із порушеним строком давності і не ставить питання про поновлення цього строку.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засідання позов не визнала та просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши доводи предсьтавників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справа або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 21 вересня 1991 року по 18 вересня 2002 року перебували у шлюбі, який було розірвано, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області зроблено запис за № 94. (а.с. 9, 10)

Відповідно до копії Витягу з Розпорядження представника Президента України № 236 від 12 липня 1993 року "Про дозвіл будівництва /перебудову/індивідуального житлового/садового/ будинку гр. ОСОБА_2 відведено земельну ділянку площею 0,15 га під будівництво житлового/садового/ будинку та господарських приміщень в с. Іванівка, та дозволено будівництво/перебудову/ житлового/садового/ будинку в с. Іванівка відповідно до погодженого проекту районним архітектором. (а.с. 11)

Згідно копії Акту прийому та експлуатації закінченого будівництва житлових будинків та господарських будівель індивідуального забудовника від 22 грудня 1995 року комісія постановила, забудову садиби ОСОБА_2 , яка знаходиться в АДРЕСА_1 вважати прийнятою в експлуатацію з оцінкою задовільно. (а.с. 12)

Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 2 серпня 2010 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 2 серпня 2010 року, будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належав по 1/2 частці ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 13, 62)

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 5204860, 21 червня 2013 року сторони зареєстрували в Державному реєстрі право приватної власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 по 1/2 частці за кожним. Вид спільної власності: спільна часткова. (а.с. 63, 64)

Як вбачається з довідки приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Скрипки О.О. від 11 квітня 2024 року та копії договору дарування від 21 червня 2013 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрованого в реєстрі за № 1201, ОСОБА_1 безоплатно передала належну їй 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_3 . Правочин вчинено зі згоди ОСОБА_2 , підпис засвідчено 21 червня 2013 року за реєстровим № 1200. (а.с. 14-17)

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєтру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 373798463 від 11 квітня 2024 року, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка кадастровий номер :01:000:0872, площею 0,25 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на праві спільної часткової власності по 1/2 частці належать ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 18,19-20)

Земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,25 га, кадастровий номер №:01:000:0872, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належить на праві спільної часткової власності відповідачу ОСОБА_2 та його синові ОСОБА_3 на підставі Рішення другої сесії сьомого скликання Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 20 січня 2016 року. (а.с.19, 20)

Відповідно до ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. (ч.1 ст.61 СК України)

Частиною 1 статті 69 та частини 1 статті 70 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу майна, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Статтею 355 ЦК України урегульовано, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 3ст. 368 ЦК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У даній справі встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями у АДРЕСА_1 побудований сторонами під час зареєстрованого шлюбу та право власності на будинок сторонами оформлено після розірвання шлюбу 2 серпня 2010 року на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. (ч.1 ст.356 ЦК України)

При оформленні як співвласники будинку сторони визначилися із частками спільно нажитого майна по 1/2 частці і житловий будинок оформлений сторонами на праві спільної часткової власності. Своєю часткою будинку позивачка розпорядилася, подарувавши її своєму синові.

Перебування будинку у спільній частковій власності сторін виключає можливість визнання цього ж будинку спільною сумісною власністю.

Враховуючи наведене, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання майна (частини будинку та земельної ділянки) спільним майном подружжя та про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, нажитому під час перебування у шлюбі.

Суд не вирішує питання щодо строку позовної давності, оскільки позов не підлягає задоволенню по суті.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 83, 89, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним майном подружжя та про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя, нажитому під час перебування у шлюбі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 24 липня 2024 року.

Суддя В.І. Олещенко