КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 липня 2024 року Київський апеляційний суд у складі судді Немировської О.В., перевіривши виконання вимог ст.ст. 354 - 357 ЦПК України по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року,

встановив:

рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року позов було задоволено частково. Не погоджуючись з рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу.

Положеннями ст. 14 ЦПК України визначено, що Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно ст. 356 ЦПК України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків та відомості про наявність або відсутність електронного кабінету особи, яка подала апеляційну скаргу.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 не вказував про наявність або відсутність у нього зареєстрованого електронного кабінету та реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

За таких обставин апеляційну скаргу необхідно залишити без руху для виконання вимог ч. 2 ст. 356 ЦПК України.

Крім того, при зверненні до суду з апеляційною скаргою скаржником не було надано доказів про сплату судового збору. ОСОБА_1 просив суд звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на відсутність доходів за попередній календарний рік.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

При зверненні до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору ОСОБА_1 було надано інформаційні довідки Пенсійного фонду України про доходи застрахованої особи - ОСОБА_1 за період 2000-2018 років. Інформації щодо доходів відповідача за 2019 - 2023 роки вказані довідки не містять.

Надані до суду докази не можуть однозначно свідчити про об`єктивну неможливість сплати відповідачем судового збору у встановленому законом розмірі, оскільки не підтверджують його дійсний майновий стан. Скаржником не було надано доказів на підтвердження відсутності у нього інших доходів, в тому числі від підприємницької діяльності. Не було надано доказів і про те, що у відповідача відсутнє рухоме та нерухоме майно, за рахунок якого він може отримувати доходи, а також те, що він не є учасником юридичних осіб та не отримує доходи від їх діяльності.

За твердженням відповідача він не мав доходів за 2023 рік, що вочевидь не відповідає дійсності, оскільки доказів про те, що він перебуває на утриманні в будь-яких осіб до суду не надано. Матеріали справи не містять доказів і на підтвердження того, що скаржник перебуває на обліку як безробітний або є непрацездатною особою.

Самі по собі дані про відсутність доходу ОСОБА_1 , з якого сплачуються податки, не свідчать про його дійсний матеріальний стан.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

У відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», зокрема, п. 1 ч. 1 ст. 4, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до пп. 9 п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

У зв`язку з цим апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з встановленням апелянту строку для усунення зазначеного недоліку - сплати судового збору в сумі 4 026 гривень на платіжні реквізити: отримувач коштів ГУК у м.Києві/Соломян.р-н/22030101 ; код отримувача (за кодом ЄДРПОУ) 37993783 ; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.) ; код банку отримувача (МФО) 899998 ; рахунок отримувача UA0026010 ; код класифікації доходів бюджету 22030101.

Керуючись ст.ст. 356-357, 185 ЦПК України, суд

ухвалив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору за подачу апеляційною скарги відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 квітня 2024 року залишити без руху.

Встановити апелянту п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, зазначеного в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити апелянту, що в разі не усунення недоліку у встановлений строк, його апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

№ справи: 761/7445/23

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/12970/2024

Головуючий у суді першої інстанції: Пономаренко Н.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.