П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2024 року М. Київ

Справа № 369/9052/23

Провадження: № 22-ц/824/4103/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О.,

суддів Мережко М. В., Нежури В. А.,

секретар Сакалош Б. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбача Сергія Федоровича

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2023 року, постановлену під головуванням судді Волчка А. Я.,

за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбача Сергія Федоровича, стягувач ОСОБА_2

у с т а н о в и в:

У червні 2023 року до суду звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_3 , скаржник, боржник) з вказаною скаргою мотивуючи її тим, що 11 травня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Горбачем Сергієм Федоровичем (далі по тексту - ПВ ВО міста Києва Горбач С.Ф., приватний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 (далі по тексту - постанова від 11 травня 2023 року) про усунення перешкоди у користуванні належної ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , стягувач) на праві власності земельною ділянкою (кадастровий номер: :01:004:5067), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1709 га, шляхом її звільнення ОСОБА_3 та зобов`язання не чинити будь-яких перешкод ОСОБА_2 у доступі та використанні земельної ділянки. У вказаній постанові боржниці надано строк на виконання рішення суду протягом 10 робочих днів. 26 травня 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу (далі по тексту постанова від 26 травня 2023 року), згідно якої у зв`язку з невиконанням постанови приватного виконавця від 11 травня 2023 року накладено на боржницю штраф на користь держави у розмірі 1700 грн, зобов`язано ОСОБА_3 виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Вважає постанову від 26 травня 2023 року протиправною, оскільки вона, ОСОБА_3 , не отримувала постанову від 11 травня 2023 року з вимогою приватного виконавця про виконання судового рішення протягом 10 днів. Постанову отримав представник боржника, який був не наділений повноваженнями на представництво інтересів боржниці у виконавчому провадженні НОМЕР_1. Вважає, що вона не є особою, що отримала постанову від 11 травня 2023 року, а отже неможливо відраховувати строк, протягом якого вона мала виконати рішення суду.

Також вказує на те, що вона не отримувала повідомлення про виклик на 26 травня 2023 року на 11 год., незважаючи на наявність в матеріалах виконавчого провадження виклику приватного виконавця від 19 травня 2023 року №02-01-НОМЕР_1-76 в електронній формі, оскільки, починаючи з 12 травня 2023 року у її представників адвокатів Ліндяєва О. С., Самофалової О. Ю. , Гончаренко Ж. В. був відсутній зв`язок із нею, що унеможливило належним чином повідомити про виклик.

Вказує, що з метою недопущення порушення її прав та інтересів боржника, як її представники за договором-адвокати Ліндаєв О. С., Самофалова О. Ю. та представник за довіреністю Гончаренко Ж. В. , за власною ініціативою з`явилися на час та в місце, куди викликав ОСОБА_3 . приватний виконавець, однак, дізнавшись про відсутність та про причини відсутності ОСОБА_3 , приватний виконавець Горбач С. Ф. відреагував на це, як на відмову у виконанні рішення суду, та покинув вказану адресу. Вказує, що її представники повідомили приватному виконавцю, що ОСОБА_3 відсутня, оскільки їй не відомо як про виконавче провадження, так і про виклик її на певну дату та час, однак, про не допуск до земельної ділянки та про відмову виконати рішення суду жоден із представників не повідомляв.

За таких підстав, просила суд визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача С.Ф. про накладення штрафу від 26 травня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та зобов`язати приватного виконавця зупинити стягнення штрафу на підставі оскаржуваної постанови.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2023 рокускаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Визнано незаконною та скасовано постанову приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача Сергія Федоровича про накладення штрафу від 26 травня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на користь держави у розмірі 1700 грн за невиконання постанови приватного виконавця від 11 травня 2023 року.

Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Горбача Сергія Федоровича зупинити стягнення штрафу від 26 травня 2023 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 на користь держави у розмірі 1700 грн за невиконання постанови приватного виконавця від 11 травня 2023 року.

Не погодившись із таким судовим рішенням, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Горбач С. Ф. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що в порушення вимог статтей 447, 448, 450 ЦПК України скарга не розглядалась судом, який прийняв рішення в межах справи №755/259/21, та розглядався в межах нової справи.

Також вказує, що судом першої інстанції приватного виконавця не повідомлено про розгляд даної скарги, чим позбавлено його можливості надати відзив на скаргу, позбавлено права приймати участь у розгляді скарги.

Серед іншого також вказував на те, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не дослідив і не надав правової оцінки матеріалам виконавчого провадження, оскільки судом їх взагалі не витребувано.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2023 року справу призначено судді-доповідачу Верланову С. М. у складі колегії суддів: головуючий суддя Верланов С. М., судді Невідома Т. О., Нежура В. А.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 09 листопада 2023 року та 15 січня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду від 03 липня 2024 року призначено повторний автоматизований розподіл судових справ.

Згідно протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 03 липня 2024 року справу призначено судді-доповідачу Невідомій Т. О. у складі колегії суддів: головуючий суддя Невідома Т. О., судді Нежура В. А., Поліщук Н. В.

Згідно протоколу автоматизованої зміни складу колегії суддів від 22 липня 2024 року суддю Поліщук Н. В. замінено на суддю Мережко М. В .

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом строк не надходив.

У судовому засіданні адвокат Самофалова О. Ю. в інтересах ОСОБА_3 заперечувала проти апеляційної скарги та просила судове рішення залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частковому.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 11 травня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Горбачем С.Ф. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 про усунення перешкоди у користуванні належної ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою (кадастровий номер: :01:004:5067), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1709 га, шляхом її звільнення ОСОБА_3 та зобов`язання не чинити будь-яких перешкод ОСОБА_2 у доступі та використанні земельної ділянки, та надано боржниці строк на виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Викликом приватного виконавця від 19 травня 2023 року, ОСОБА_3 зобов`язано з`явитись 26 травня 2023 року, 11 год 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 для виконання рішення суду щодо усунення перешкод у користуванні належної ОСОБА_2 на праві власності земельною ділянкою (кадастровий номер: :01:004:5067), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,1709 га, шляхом її звільнення ОСОБА_3 та зобов`язання не чинити будь-яких перешкод ОСОБА_2 у доступі та використанні земельної ділянки. Також роз`яснено ОСОБА_3 , що за невиконання законних вимог виконавця, порушення вимог закону винні особи несуть відповідальність відповідно до закону.

26 травня 2023 року приватним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу, згідно якої у зв`язку з невиконанням постанови приватного виконавця від 11 травня 2023 року накладено на боржницю штраф на користь держави у розмірі 1700 грн, зобов`язано ОСОБА_3 виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

В обґрунтування прийнятої постанови від 26 травня 2023 року, приватний виконавець послався на те, що постановою виконавця від 11 травня 2023 року боржницю зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів. Викликом виконавця від 19 травня 2023 року боржницю зобов`язано з`явитись 26 травня 2023 року, 11:00 год за адресою: АДРЕСА_1 для виконання рішення суду. У визначений час боржниця не з`явилася, про причини неявки не повідомила. З`явились представники боржниці: адвокат Ліндаєв О. С., адвокат Самофалова О.Ю. та Гончаренко Ж. В., були присутні представники поліції: офіцер громадськості Васильківського відділення Поліщук - Музика Р. І. та патрульні поліціанти чотири особи. На території земельної ділянки за вказаною адресою та перед в`їзними воротами знаходились невідомі особи спортивної зовнішності («титушки») в кількості дев`ять осіб. Крім того, в`їздні ворота замкнені ціпом та замком. Представники боржниці заявили, що не допустять ні виконавця, ні власника до земельної ділянки. Таким чином, виконавцю не вдалось потрапити до земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи вимоги скарги, суд першої інстанції виходив з того, що приватним виконавцем Горбачем С. Ф. було досягнуто помилкових висновків про те, що боржниця вважається такою, що отримала постанову про відкриття ВП № НОМЕР_1 від 11 травня 2023 року, і з 12 травня 2023 року, для неї почалося відрахування десятиденного строку на виконання рішення суду саме. Оскільки фактично боржниця не вважається такою, що отримала постанову про відкриття виконавчого провадження, тому не можливо відраховувати строк виконання рішення суду від 12 травня 2023 року.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно зі статтями 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У справі «Сокуренко і Стригун проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria, заява № 7360/76) Європейська комісія з прав людини висловила думку, що термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Водночас приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він зумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Отже, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних особистих прав, свобод чи інтересів у цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносинах, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, а по-друге, суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є зазвичай фізична особа (стаття 19 ЦПК України).

Водночас публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (стаття 19 КАС України).

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справа № 229/1026/21, провадження № 14-205цс21.

До справ адміністративної юрисдикції віднесені, зокрема, публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, а і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення та/або спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень тощо.

Аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 520/5442/18, від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18, від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17.

Разом з тим виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами, зокрема ЦПК України, так і Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Отже, постанова про стягнення штрафу є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, оскарження рішень, дій або бездіяльності державних, приватних виконавців, посадових осіб органів державної виконавчої служби в процедурі виконання рішень інших органів здійснюється до судів адміністративної юрисдикції.

Спір щодо оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, накладення штрафу, прийнятих під час дії Закону, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, зокрема судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15, від 14 листопада 2018 року у справі № 906/515/17, від 16 січня 2019 року у справі № 910/22695/13, від 07 лютого 2019 року у справі № 927/769/16, від 11 вересня 2019 року у справі № 925/138/18, від 15 січня 2020 року у справі № 1.380.2019.001073, від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 від 19 червня 2024 року у справі № 757/39521/20-ц.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції не дослідив належним чином питання юрисдикції спору, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку щодо розгляду скарги по суті.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2023 року підлягає скасуванню, провадження у справі закриттю, а відтак апеляційна скарга приватного виконавця підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбача Сергія Федоровича задовольнити частково.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07 липня 2023 року скасувати.

Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбача Сергія Федоровича, стягувач ОСОБА_2 закрити.

Роз`яснити скаржнику, що розгляд зазначеної справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та що протягом десяти днів з дня отримання копії цієї постанови вона може звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції з підстав, визначених ч. 2 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 24 липня 2024 року

Головуючий Т. О. Невідома

Судді М. В. Мережко

В. А. Нежура