ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 711/2322/24
Провадження № 22-ц/821/1597/24
Категорія: 331060300

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

представник заявника: адвокат Ейбут Євгенія Іванівна

заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ейбут Євгенії Іванівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Скляренко В.М. в приміщенні Придніпровського районного суду м.Черкаси) у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

19 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в період з січня 2021 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 із загиблим у зоні військових дій ОСОБА_3 .

В обґрунтування поданої заяви зазначила, що вона та ОСОБА_3 з червня 2021 року проживали однією сім`єю у квартирі, яка належить матері заявниці, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_7. загинув в результаті бойових дій під час захисту Батьківщини, внаслідок чого члени його сім`ї мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 15 млн. грн., яка розподіляється рівними частками на всіх її отримувачів. До членів сім`ї військовослужбовця відносяться і жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови, що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили. На даний час існує необхідність у призначенні та отриманні відповідних виплат у зв`язку із загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , внаслідок чого заявниця змушена звернутись до суду для отримання судового рішення про підтвердження факту її проживання однією сім`єю з загиблим.

Протокольною ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 травня 2024 року до участі у справі залучено заінтересовану особу - ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 серпня 2024 року у задоволенні заяви- відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту проживання заявниці з ОСОБА_3 однією сім`єю необхідне їй з метою підтвердження наявності в неї права на отримання одноразової грошової допомоги.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей регулюються Законом України від 20.12.1991р. №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Врахувавши, що норми зазначеного закону неодноразово змінювались, в тому числі, щодо переліку осіб, які наділені правом на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у випадку загибелі військовослужбовця, а ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , то на той момент часу законом не надавалось право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у випадку загибелі військовослужбовця жінці, з якою загибла особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 02 вересня 2024 року, представник ОСОБА_1 - адвокат Ейбут Є.І., вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необгрунтованим, винесеним із порушенням норм процесуального права, при неправильному і неповному встановленні обставин справи, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02 серпня 2024 року та постановити нове рішення, яким заяву задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що місцевий суд, ухвалюючи судове рішення, перебрав на себе повноваження органу державної влади, до компетенції якого належить вирішення питання щодо призначення одноразової грошової допомоги у випадку загибелі військовослужбовця, чим фактично вийшов за межі своїх повноважень.

Крім того, судом першої інстанції в ході розгляду справи за власною ініціативою залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи батька загиблого - ОСОБА_3 , з тих підстав, що встановлення такого факту для батька загиблого призведе до зменшення розміру грошової виплати, тобто отримання не всієї суми, а лише частки. В такому випадку, між заявницею та батьком загиблого існує спір про право, яке підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, однак суд продовжив розгляд справи в порядку окремого провадження.

Скаржниця вважає, що суд дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви та встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту опитування сусідів від 12.01.2024р. №97, засвідченого у департаменті соціальної політики Черкаської міської ради, заявниця разом з ОСОБА_3 в період часу з червня 2021 року до 04.04.2023 року фактично проживали за адресою: АДРЕСА_2 /а.с. 11/.

ОСОБА_3 працював на посаді мерчендайзера в період часу з 02.01.2019 року по 04.04.2023 року і мав стабільний дохід у вигляді заробітної плати в середньому розмірі близько 14 000 грн. на місяць, що підтверджується відповідними довідками з місця роботи /а.с. 22-24/.

Заявниця протягом 2022 року працювала на посаді лікаря-стоматолога і також мала стабільний дохід у вигляді заробітної плати в середньому розмірі близько 19 700 грн. на місяць, що також підтверджується відповідною довідкою про доходи /а.с. 25/.

Згідно інформації ВДРАЦС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) ОСОБА_3 не перебував у зареєстрованих шлюбах, а також не був зареєстрований батьком дитини /а.с. 69-70/.

09.02.2023р. ОСОБА_3 отримав військовий квиток /а.с. 10/.

ІНФОРМАЦІЯ_7. ОСОБА_3 загинув в м. Кремінна Сєвєродонецького району Луганської області від вибухової травми внаслідок військових дій, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть та довідкою про причину смерті /а.с. 8-9/.

Після смерті ОСОБА_3 заявниця звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою про призначення одноразової грошової допомоги за загиблого солдата. Натомість листом від 02.02.2024р. відповідна заява була повернута без реалізації для доопрацювання та роз`яснено, що за поданими документами неможливо встановити наявність у заявниці права на отримання відповідної одноразової грошової допомоги /а.с. 32/.

Батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 /а.с. 71-72, 95/.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 10.04.2024р. після смерті ОСОБА_3 спадкові справи не заводились /а.с. 67-68/.

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення в повній мірі не відповідає.

Відповідно до ч.7 ст.19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно із ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

П.5 ч.2 ст.293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Отже, окреме провадження характеризується тим, що у ньому відсутній спір про право, коли немає матеріально-правової вимоги однієї особи до іншої, у зв`язку з чим суд не вирішує ніяких спорів і у процесі відсутні сторони з протилежними інтересами.

Згідно із ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеному у свідоцтві про народження або паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу у період з січня 2021 року по 04 квітня 2023 року є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для призначення і виплати їй як члену сім`ї загиблого одноразової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», після смерті ОСОБА_3 .

Матеріали справи свідчать, що до участі у справі в якості заінтересованої особи був залучений батько загиблого ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , який, проте, участі в справі не приймав, оскільки всі повідомлення, адресовані вказаній особі, повернулися до суду неврученими із відміткою «за закінченням терміну зберігання.»

Отже, на отримання передбаченої законодавством України одноразової грошової допомоги, окрім заявниці, також може претендувати й батько загиблого військовослужбовця, думка якого з приводу заявлених ОСОБА_1 вимог не була з`ясована.

На переконання судової колегії, встановлення вказаного юридичного факту породжуватиме для заявниці певні юридичні наслідки, які впливатимуть на права ОСОБА_2 , що, у свою чергу, свідчить про те, що у даному випадку між ним та ОСОБА_1 існує спір про право, який підлягає розгляду у позовному провадженні.

Таким чином, за наявності спору про право на отримання грошової допомоги, який виник чи може виникнути між заявницею та заінтересованими особами, вимоги підлягають розгляду за правилами позовного, а не окремого провадження.

Спори щодо розміру грошової допомоги та права на її відшкодування між особами, які претендують на такі виплати та органом, який проводить їх нарахування та виплату розглядаються судами в позовному провадженні за загальними правилами (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2020 року у справі №140/2178/15-ц (провадження № 61-9869св20) та постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 295/3547/21 (провадження № 61-10600св21))

Разом з тим, суд першої інстанції, залучивши до участі у справі ОСОБА_2 з тих підстав, що встановлення такого факту для батька загиблого призведе до зменшення розміру грошової виплати, тобто впливатиме на його права, продовжив розгляд справи в порядку окремого провадження та ухвалив судове рішення по суті заявлених вимог, що в даному випадку є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до приписів частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналогічна норма закріплена й у частині четвертій статті 315 ЦПК України.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі наявний спір про право, це виключає можливість розгляду заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження.

Оскільки допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із залишенням заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 1 ст. 377 ЦПК України.

При цьому, колегія суддів роз`яснює заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367,374, 377, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ейбут Євгенії Іванівни - задовольнити частково.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2024 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, що має юридичне значення, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1 , Департамент соціальної політики Черкаської міської ради, ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці ОСОБА_1 , що вона має право подати позов на загальних підставах.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова

/повний текст постанови суду виготовлений 24 жовтня 2024 року/