Провадження №2-в/522/15/24
УХВАЛА

28 жовтня 2024 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

в складі: головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні питання про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №522/21929/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Приморського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

24.09.2024 року ОСОБА_1 надала суду заяву про виправлення описки в рішенні суду від 29.01.2021 року, в якій вказала, що в другому абзаці резолютивної частини зазначеного рішення суду помилково вказано по батькові позивачки як « ОСОБА_1 », замість вірного « ОСОБА_1 ».

Матеріали заяви суддя отримала 28.10.2024 року

Ухвалою суду від 28.10.2024 року ініціювано розгляд справи про відновлення судового провадження в цивільній справі №522/21929/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, закінченої ухваленням рішення.

Передано до канцелярії Приморського районного суду м.Одеси копію ухвали для реєстрації цивільної справи про відновлення втраченого судового провадження в цивільній справі №522/21929/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, закінченої ухваленням рішення, та подальшої її передачі головуючому для розгляду.

Зупинено провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про виправлення описки у рішенні суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа №522/21929/20, провадження №2-во/522/193/24 до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі про відновлення повністю або частково судового провадження в цивільній справі №522/21929/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, закінченої ухваленням рішення.

Ухвалою суду від 28.10.2024 року відкрито провадження з питання відновлення за ініціативою суду судового провадження по зазначеній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 28.10.2024 року.

У судове засідання призначене на 28.10.2024 року сторони не з`явилися, про час про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 28.10.2024 року.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заяви, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Приморським районним судом м.Одеси надано довідку, з якої вбачається, що цивільна справа №522/21929/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, рішення по якій ухвалено 29.01.2021 року вважається такою, що втрачена.

Відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень та даних автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3», рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 06 жовтня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №532.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишено « ОСОБА_3 ».

Вказане, дає підстави вважати втраченим судове провадження по вказаній цивільній справі.

Зазначені обставини, на думку суду, є перешкодою для розгляду заяви ОСОБА_1 про виправлення описки у рішенні суду.

Згідно ст.488 ЦПК України встановлено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому ЦПК України.

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 29 січня 2021 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Дане рішення суду містить наступний текст:

Справа № 522/21929/20

Провадження 2/522/3003/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засіданні Лисенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.12.2020 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 із проханням розірвати шлюб між ними, зареєстрований 06 жовтня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси, про що складено актовий запис №532 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 . Після укладання шлюбу позивач отримала прізвище « ОСОБА_3 ». Від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем поступово стало погіршуватись та з серпня 2020 року подружні відносини фактично припиненні. Спільне господарство ними не ведеться. Вже тривалий час кожен із них живе окремим життями та своїми інтересами, між ними втрачено почуття любові одне до одного. Позивач вважає, що їх подальше сумісне життя є неможливим, а тому просила шлюб між ними розірвати.

Ухвалою суду від 14.12.2020 року позов був залишений без руху. Недоліки позову позивач усунув 28.12.2020 року.

Ухвалою суду від 30.12.2020 року провадження у справі було відкрито у спрощеному порядку. Судове засідання було призначено на 26.01.2021 року.

У судове засідання 26.01.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити позов, залишивши їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Також заява про визнання позову надійшла до суду 26.01.2021 року від відповідача, в якій також зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

На вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення, тобто 29.01.2021 року.

Судом встановлено, що 06 жовтня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , про що складено актовий запис №532 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 від 06.10.1995 року.

Після укладання шлюбу позивач отримала прізвище « ОСОБА_3 ».

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Згідно позову, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть з серпня 2020 року.

На час розгляду справи майнові вимоги будь-кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного, суд приходить до висновку, що майнового спору між сторонами немає.

Суд вважає за необхідне зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Судом встановлено, що під час розгляду справи позивач і відповідач згодні розірвати шлюб.

Суд також враховує той факт, що позивач проти подальшого продовження шлюбних відносин заперечує, відповідач також надав до суду заяву, згідно якої не заперечував проти розірвання шлюб, зважаючи на те, що шлюбні відносини між ними припиненні з серпня 2020 року.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Родина фактично припинила існувати і її відновлення неможливо, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз зберегти неможливо, на примирення позивач категорично не згодна

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення та наполяганні на розірвання шлюбу, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст.. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 206, 223, 241, 247, 258, 263-265, 268, 272-279, 280-282, 354 ЦПК України; суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ), зареєстрований 06 жовтня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №532.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « ОСОБА_3 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України

Повний текст рішення суду складено 29.01.2021 року

Суддя: Домусчі Л.В.

Відповідно до положень пунктів 17 ч.1 ст.493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка зберіглася (окремі томи, жетони, матеріали архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел.

Згідно ч.2 ст.493 ЦПК України встановлено, що суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені ЦПК України, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Згідно із статтею 488 ЦПК України, відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду (стаття 489 ЦПК України).

Відновлюючи втрачене судове провадження у цивільній справі №522/21929/20 суд зазначає, що відповідно до ст.ст.2, 3 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» завданням суду є забезпечення кожному права на справедливий суд при здійсненні правосуддя на засадах верховенства права. Реалізація права на справедливий судовий розгляд передбачає, зокрема, забезпечення доступу до правосуддя. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією України та законами України.

Конституцією України закріплено загальні засади, на яких базуються суспільно-політичні відносини в державі: права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (частина 2 статті 3). Забезпечення прав і свобод людини і громадянина означає їх визнання, дотримання та захист.

Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується; права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина 3 статті 8, частина 1 статті 55). Ця норма закону є виконанням вимог Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в пункті 1 статті 6 якої закріплено право кожного на справедливий, публічний судовий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Право оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та судових інстанцій, зокрема, забезпеченням апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом (пункт 8 частин 3 статті 129 Конституції України).

Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац 3 підпункту 3.1. пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007).

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі статтею 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У справі Bellet v France Суд зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

За таких обставин, для забезпечення реалізації прав заявника про виправлення описки у справі, суд вважає за можливе вирішити питання про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі №522/21929/20.

Крім того, Верховний Суд України у пункті 38 постанови №2 від 12 червня 2009 року Пленуму «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що за правилами розділу ІХ ЦПК відновлення втраченого (і в разі, коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом, судом, який ухвалив рішення по суті справи або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду (коли це потрібно для вирішення іншої справи, надіслання справи до суду вищої інстанції тощо).

Суд враховує, що цивільна справа №522/21929/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, рішення по якій ухвалено 14.12.2006 року, втрачена, та вважає за доцільне відновити втрачене провадження, для правильного вирішення заяви ОСОБА_1 про виправлення описки в рішенні суду.

Згідно ч.1 ст.494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірних матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку на його думку, необхідно відновити.

З метою забезпечення прав заявника на розгляд вищевказаної заяви, суд вважає за можливе відновити провадження по справі на підставі зібраних документів в частині судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.258-259,263-265, 353, 491-494 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відновити втрачене провадження по цивільній справі №522/21929/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в частині рішення суду, в наступній послідовності і такого змісту:

Справа № 522/21929/20

Провадження 2/522/3003/21

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2021 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засіданні Лисенко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.12.2020 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 із проханням розірвати шлюб між ними, зареєстрований 06 жовтня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси, про що складено актовий запис №532 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 . Після укладання шлюбу позивач отримала прізвище « ОСОБА_3 ». Від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем поступово стало погіршуватись та з серпня 2020 року подружні відносини фактично припиненні. Спільне господарство ними не ведеться. Вже тривалий час кожен із них живе окремим життями та своїми інтересами, між ними втрачено почуття любові одне до одного. Позивач вважає, що їх подальше сумісне життя є неможливим, а тому просила шлюб між ними розірвати.

Ухвалою суду від 14.12.2020 року позов був залишений без руху. Недоліки позову позивач усунув 28.12.2020 року.

Ухвалою суду від 30.12.2020 року провадження у справі було відкрито у спрощеному порядку. Судове засідання було призначено на 26.01.2021 року.

У судове засідання 26.01.2021 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Від позивача до суду надійшла заява, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити позов, залишивши їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Також заява про визнання позову надійшла до суду 26.01.2021 року від відповідача, в якій також зазначив про можливість розгляду справи за його відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

На вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення є дата складення повного судового рішення, тобто 29.01.2021 року.

Судом встановлено, що 06 жовтня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , про що складено актовий запис №532 та видано свідоцтво серії НОМЕР_1 від 06.10.1995 року.

Після укладання шлюбу позивач отримала прізвище « ОСОБА_3 ».

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Згідно позову, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені та сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть з серпня 2020 року.

На час розгляду справи майнові вимоги будь-кого з сторін суду не пред`явлені. Відповідно до вищезазначеного, суд приходить до висновку, що майнового спору між сторонами немає.

Суд вважає за необхідне зазначити, що шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї. Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

Судом встановлено, що під час розгляду справи позивач і відповідач згодні розірвати шлюб.

Суд також враховує той факт, що позивач проти подальшого продовження шлюбних відносин заперечує, відповідач також надав до суду заяву, згідно якої не заперечував проти розірвання шлюб, зважаючи на те, що шлюбні відносини між ними припиненні з серпня 2020 року.

Закріплені у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим.

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Родина фактично припинила існувати і її відновлення неможливо, у позивача відсутні які-небудь почуття до відповідача, їх шлюбний союз зберегти неможливо, на примирення позивач категорично не згодна

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення та наполяганні на розірвання шлюбу, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дітей, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст.. 104, 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.. 1, 2, 5, 11, 76-80, 81, 89, 206, 223, 241, 247, 258, 263-265, 268, 272-279, 280-282, 354 ЦПК України; суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_2 ), зареєстрований 06 жовтня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Центральної райради народних депутатів м. Одеси, актовий запис №532.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « ОСОБА_3 ».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України

Повний текст рішення суду складено 29.01.2021 року

Суддя: Домусчі Л.В.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду виготовлено 28.10.2024 року.

Суддя Домусчі Л.В.