КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Журби С.О., Писаної Т.О.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва».

Просила суд стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 268 512 грн, суму моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, судові витрати у сумі 13 844 грн. 12 к. що складаються з судового збору та витрат на експертну оцінку розміру матеріального збитку (шкоди), завданого квартирі при пожежі.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.05.2018 вона звернулася із заявою до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з повідомленням про те, що 06.04.2016 близько 00 год.00 хв. по АДРЕСА_2 відбувся пожар у квартирі №43 .

Інформацію зареєстровано за вих. № П-2167 від 14.05.2018, та вих № 3964 від 23.04.2018 у канцелярії управління поліції, а також внесено до ЖЕО за № 23291 від 06.04.2018.

Зазначила, що 06.04.2018 близько 00:00 годин вона зі своєю донькою гр. ОСОБА_2 , пішли по воду до бювету та були відсутні за місцем проживання близько 30-40 хвилин, а коли повернулись у під`їзді їх будинку було димно і мешканка будинку викликала пожежників, які загасили пожежу яка трапилася у квартирі № 43 .

В результаті пожежі в квартирі вигоріли дві кімнати та коридор і ще дві кімнати постраждали частково.

Внаслідок пожежі позивачу було заподіяно матеріальний збиток на суму 268 512 грн 00 коп. що підтверджується Звітом про оцінку розміру матеріального збитку (шкоди) від 28 серпня 2023 року, завданого квартирі АДРЕСА_2 , який було проведено суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_3 » 16 серпня 2023 року.

Також у квартирі позивача згоріли документи позивача та членів її родини: біометричний паспорт на ім`я гр. ОСОБА_1 , ордер на отримання житла, трудова книжка на ім`я гр. ОСОБА_1 , два дипломи про отримання вищої освіти гр. ОСОБА_1 , договори з ЖЕД про надання комунальних послуг (два екземпляри: з «Дирекцією», «Житбудсервісом»), зазначена квартира АДРЕСА_2 є приватизованою та знаходиться на правах оренди, на підставі виданого ордеру та в обслуговуванні ЖЕД-313, яка є структурним підрозділом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва».

Згідно звіту, надісланого з Деснянського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві, зареєстрованого за вих. № 3964 від 23.04.2018, складеного державним інспектором з нагляду у сфері пожежної і техногенної безпеки Деснянського району м. Києва старшим лейтенантом служби цивільного захисту Потоцьким М.О. , причиною пожежі, яка сталася 06.04.2018 житловому будинку ЖЕД-313, а саме - в житловій квартирі АДРЕСА_2 , є коротке замикання при можливих аварійних режимах роботи в електромережі.

Рішенням Деснянського управління поліції ГУНП у м. Києві, №А-2167/125/49-2018 від 21.05.2018 позивача було повідомлено про відсутність у даних діях складу кримінального правопорушення.

Районне управління ГУ ДСНС України в м. Києві підтвердило факт пожежі, яка відбулася 6 квітня 2018 року в квартирі АДРЕСА_2 .

Осередок пожежі знаходився за вищевказаною адресою, а саме: в 10-ти поверховому житловому будинку, в 2-му під`їзді на першому поверсі, в житловій кімнаті кв. 43 , в лівому ближньому куті від входу, на стелі, в місці розташування розгалужувальної коробки.

Позивач вважала, що протиправна дія відповідача полягає у бездіяльності щодо забезпечення пожежної безпеки власної території та майна.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що саме внаслідок невиконання вимог Правил Пожежної безпеки в Україні та незабезпечення пожежної безпеки на території відбулася пожежа, якою було завдано майнову (матеріальну) шкоду майну позивачеві.

Зазначила, що її було завдано також моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, пов`язаних з тим, що її квартира згоріла, їй та її доньці немає де проживати на даний момент, так як квартира перебуває в неналежному стані для проживання. Свої моральні страждання позивач оцінила в розмірі 50 000,00 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року позов залишено без задоволення.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач не надала суду доказів на підтвердження дійсної причини пожежі та встановлювали б винну особу. Позивачем не обґрунтовані підстави для відшкодування матеріальних збитків в розмірі 268 512,00 грн і не доведена вина Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» у завданні позивачу майнової шкоди позивачу.

Окрім того з копії акту про пожежу від 06.04.2018 суду неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між виникненням пожежі та виною будь-якої особи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 17 квітня 2024 року подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що протиправна поведінка відповідача полягає у бездіяльності щодо забезпечення пожежної безпеки власної території та майна. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у невиконанні Правил пожежної безпеки в Україні та незабезпеченні пожежної безпеки на території де відбулася пожежа.

Вважає, що пожежа в результаті якої позивачу було завдано збитки, відбулася в наслідок неправомірних дій відповідача.

Зазначила, що суд першої інстанції, не повністю дослідив матеріали справи.

Вважає повністю доведеною вину відповідача в заподіяні позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

20 вересня 2024 року від Безносенко Т.І. , представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва», надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві представник зазначив, що Акт про пожежу від 06.04.2018 і Звіт про причину виникнення пожежі не містять відомостей щодо вини комунального підприємства, а лише констатують інформацію щодо факту пожежі, обсягу пошкоджень, а також до ймовірної її причини у квартирі позивача.

Звертає увагу на те, що відсутній причинний зв`язок між пожежею та виною комунального підприємства. Жоден з наданих письмових доказів на обґрунтування позову не містить в собі висновків про те, що саме комунальне підприємство будь-яким чином причетне до виникнення пожежі.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Апелянт ОСОБА_1 , в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

17 вересня 20204 року від КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва» надійшла заява про розгляд справи без участі представник відповідача.

З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила слухати справу у відсутності представника відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до ордеру на житлове приміщення № 22653 серії Б від 17.05.1988 виданого на ім`я ОСОБА_6 на підставі рішення ісполкому Жовтневої народної ради народних депутатів від 14.03.1988 № 108 на сім`ю з семи чоловік на право заняття жилого приміщення площею 68,21 кв.м. за адресою АДРЕСА_2 яке належала ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 72.

Відповідно до розпорядження Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 48 з 2015 року будинок АДРЕСА_4 закріплений на праві господарського відання за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району в м. Києві».

Згідно з актом про пожежу від 06.04.2018, складеного державним інспектором з нагляду у сфері пожежної та техногенної безпеки Деснянського району м. Києва старшим лейтенантом служби цивільного захисту Потоцьким М.О. , встановлено, що місце виникнення пожежі - житлова кімната квартири № 43 , а причина пожежі ймовірна коротке замикання при можливих аварійних режимів роботи в електромережі.

Відповідно до Висновку про результати розгляду звернення ОСОБА_1 до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції 14.05.2018, складеного старшим лейтенантом поліції Свириденко І.В. за результатами перевірки матеріалів по звіту про причини пожежі і заяві ОСОБА_1 встановлено, що причиною пожежі є коротке замикання при можливих аварійних режимів роботи і електромережі.

На підставі зібраних матеріалів було прийнято рішення про відсутність кримінального правопорушення.

Згідно з висновком від 13.04.2018 по результату розгляду звернення про пожежу 06.04.2018 за адресою АДРЕСА_2, 2 під'їзд перший поверх, загорання сміттєзбірника.

Проведеними пошуковими заходами встановити причетних осіб до описаної події не надалося можливим.

Згідно з листом Деснянського районного управління Головного управління ДСНС України в м. Києві повідомлено, що звіт про причини пожежі від 23.04.2018 № 3694 державним інспектором з нагляду у сфері пожежної і техногенної безпеки Деснянського району м. Києва старшим лейтенантом служби цивільного захисту Потоцьким не складався.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що відповідач КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району" не порушувало прав позивача, оскільки актом про пожежу встановлено, що причиною аварії є ймовірне коротке замикання в електромережі, а позивач не довів причинно-наслідкового зв`язку між винними діями відповідача і пожежею в квартирі позивача, що призвело до описаних в позовній заяві майнових збитків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Розглядаючи спір про відшкодування заподіяної шкоди, суд повинен з`ясувати наявність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що включає неправомірність поведінки, наявність матеріальних втрат та їх розміру (збитків), причинного зв`язку між неправомірною поведінкою та заподіяними збитками.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у такому спорі, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення; при цьому позивач зобов`язаний довести протиправність поведінки відповідача, розмір заподіяної шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою, а відповідач має спростувати наявність своєї вини.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавала шкоди.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди - один із способів захисту цивільних прав та інтересів, передбачених статтею 16 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою;? ? 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Отже, причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності.

Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

За змістом статті 714 ЦК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно зі статтею 25 Закону України "Про електроенергетику" (в редакції чинного на час виникнення спірних відносин закону, що втратив чинність 01 липня 2019 року на підставі Закону № 2019-VIII від 13 квітня 2017 року) споживачі електричної енергії мають право на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок порушення їх прав, згідно з законодавством.

Відповідно до частин першої-третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої про те, що позивач не надав суду доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і пожежею в квартирі позивача, що призвело до описаних в позовній заяві майнових збитків.

Колегія суддів враховує те, що клопотань про проведення судової експертизи з метою з`ясування причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і пожежею в квартирі позивача, останнім ні в суді першої інстанції ні в апеляції не було заявлено.

Надані позивачем на підтвердження вини відповідача докази не містить висновків безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача і пожежею в квартирі позивача.

Встановивши відсутність у матеріалах справи належних доказів доведеності вини саме відповідачів у вчиненні дій, наслідком яких завдано шкоду позивачу, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності відповідача, передбаченої ст. 1166, 1167 ЦК України.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, спростовуються матеріалами справи та висновками суду викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана