Провадження № 2/337/2064/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.11.2024 м. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мальованого В.О.,

за участю секретаря Крижко Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

16.09.2024 року вищевказана позовна заява надійшла до Хортицького районного суду м.Запоріжжя.

В позовній заяві представник позивачки просить суд ухвалити рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрований 06.09.2009 року виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №68.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви та до повноліття дітей.

В обґрунтування позову зазначено.

06.09.2009 року сторони уклали шлюб.

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, сторони втратили почуття поваги та любові, шлюбних відносин не підтримують з 24.02.2022 року, взаємні права і обов`язки відсутні, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим.

Посилаючись на викладені вище обставини, представник позивачки просить суд розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Неповнолітні діти сторін на сьогоднішній день проживають разом з матір`ю.

Особистого доходу позивачки не достатньо для забезпечення матеріальних потреб неповнолітніх дітей. Відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи рівний обов`язок батьків утримувати дітей, представник позивачки просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дати подання заяви та до повноліття дітей.

Ухвалою суду від 19.09.2024 року відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

21.10.2024 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги про розірвання шлюбу та заперечує проти задоволення позовних вимог про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, у зв`язку з наступним. ОСОБА_3 є військовослужбовцем. В 2024 році він отримав бойові травми і потребує подальшого лікування, у зв`язку з чим його доходи стали значно меншими. Попри вказане, він добровільно матеріально допомагає дітям, переказуючи кошти на картку дружини. Просить суд винести рішення про стягнення з нього аліментів в твердій грошовій суми: на утримання - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 600 грн.; та на утримання - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 3200 грн.

21.10.2024 року до суду надійшли доповнення до відзиву відповідача ОСОБА_3 на позовну заяву, в яких він зазначає, що стан його здоров`я, витрати на ліки, реабілітацію після отриманої бойової травми, майбутні витрати на необхідну операцію, впливають на розмір аліментів, які він реально зможе виплачувати.

Позивачка, представник позивачки до суду не з`явились. Представник позивачки надіслав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без участі позивачки та представника позивачки.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без фіксації судового засідання технічними засобами, з урахуванням його пояснень наданих у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Сімейного кодексу України (далі СК України), побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки.

Відповідно до положень ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь - яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України).

За правилом ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини - інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Як встановлено судом, 06.09.2009 року сторони уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №68, відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , актовий запис №4; та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , актовий запис №1363.

Позивачка скористалася своїм правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно - сімейних відносин є те, що спільне життя подружжя не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, з підстав зазначених раніше.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Спору про розподіл майна суду не було заявлено.

Судом встановлено, що волевиявлення позивачки, яка наполягає на задоволенні позову, є її свідомим вибором, зробленим без будь - якого зовнішнього впливу чи примусу.

За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Відповідно до положень ст. ст. 1 - 3 Конвенції ООН «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 - XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей, і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; тощо. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналізуючи вказану статтю, суд приходить висновку, що саме матір, з якою проживає дитина, наділена правом вибору способу стягнення аліментів. У зв`язку з цим, та враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає справу в межах заявлених вимог, тобто в частці від доходу батька.

Підстави визначення розміру аліментів у частині до заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% (відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що неповнолітні діти сторін на сьогоднішній день проживають разом з матір`ю. Особистого доходу позивачки не достатньо для забезпечення матеріальних потреб неповнолітніх дітей. Відповідач є здоровим та працездатним, інших осіб на утриманні не має.

Зважаючи на розмір заявлених вимог, суд вважає можливим встановити аліменти в розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісячно, що буде розумним, справедливим та зваженим.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Відповідно ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 1, ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір за розгляд справи про розірвання шлюбу у розмірі 1211,20 грн.

У зв`язку з тим, що позивачка не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат зі сплати судового збору за розгляд справи про розірвання шлюбу в розмірі 1211,20 грн., суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл зазначених судових витрат.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів в усіх судових інстанціях.

Враховуючи вищезазначене, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

На підставі Конституції України, ст.ст. 1, 7, 24, 55, 56, 104-105, 110-115, 180-182 СК України, ст.ст. 3, 4, 11-13, 19, 133, 141, 263-265, 268, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 06.09.2009 року виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, актовий запис №68 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% (відсотків) мінімального прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, з дня подачі позовної заяви, а саме з 16.09.2024 року.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави (Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Отримувач: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; Код ЄДРПОУ отримувача: 37993783; Номер рахунку отримувача: UA 0026001. Код класифікації доходів Бюджету: 22030106) судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.О. Мальований