Справа № 465/2959/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-з/811/252/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
25 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Н.П. Крайник
суддів Я.А. Левика, М.М. Шандри
при секретарі: О.В. Псярук
розглянувши у місті Львові заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення коштів за житлово-комунальні послуги на утримання спільного майна, -
Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_1 в розмірі 31 604,77 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 073,60 гривень в дохід держави.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 20 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Франківського районного суду міста Львова від 14 серпня 2023 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 кошти, сплачені за житлово-комунальні послуги по утриманню квартири АДРЕСА_1 в розмірі 16 718 гривень 22 копійки.

27.08.2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з позивача в користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позові покладаються на відповідача.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

В той же час, у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 року у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Крім того, Верховний Суд зазначає, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Також, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21).

При цьому, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Матеріалами справи встановлено, що 20.10.2022 року між адвокатом Богомазовою І.О. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 1051, згідно якого адвокат зобов`язувався здійснювати захист, представництво та надавати іншу правову допомогу клієнту за певну винагороду (гонорар) та з відшкодуванням певних витрат, необхідних для виконання договору.

Згідно додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 1051 від 20.10.2022 року вартість однієї години роботи адвоката становить 1500 грн.

27.08.2024 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з позивача в користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500 грн.

На підтвердження понесення відповідачем при розгляді даної справи в суді апеляційної інстанції витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 500 грн представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надала суду договір-доручення про надання правової допомоги №1051 від 20.10.2022 року, додаток № 1 до договору про надання правової допомоги №1051 від 20.10.2022 року від 12.06.2023 року, акт виконаних робіт згідно договору-доручення № 1051 від 20.10.2022 року та платіжну інструкцію №2PL095211 (а.с.180-183).

Враховуючи наведені заявником доводи на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складність справи, час, затрачений адвокатом, обсяг наданих ним послуг, а саме подання апеляційної скарги та участь в одному судовому засідання, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1 500 грн витрат на професійну правничу допомогу, що відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру, а також принципу пропорційності розміру витрат на професійну правничу допомогу до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Повний текст постанови складено - 25 листопада 2024 року.

Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1500 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст додаткової постанови складено 25 листопада 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра