Провадження №2/523/6380/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"27" листопада 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

за участю секретаря Славинського А.Ю.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ексімнафтопродукт» про стягнення заробітної плати,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою в якій просить стягнути з АТ «Ексімнафтопродукт» на свою користь заборгованість по заробітній платі на час звільнення в загальному розмірі 19895,13грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач у період з 2010р. до 03.07.2024р. працювала в АТ «Ексімнафтопродукт» на посаді техніка по обліку в службі служби безпеки і охорони. На день її звільнення відповідач не здійснив повного розрахунку чим, на думку позивача, були порушені її права, як працівника. За її розрахунками відповідач нарахував проте не виплатив заробітну плату за квітень 2024р. в розмірі 5204,22грн., та за травень 2024р. заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 14690,91грн.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді від 28.10.2024р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та за клопотанням позивача зобов`язано відповідача надати суду документи про нараховані та не виплачені суми заробітку.

Позивач направила до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги просить провести розгляд справи за її відсутності.

АТ «Ексімнафтопродукт» не забезпечило участі свого представника у судовому засіданні. Про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином. Відзив та/або пояснення на позовні вимоги суду не надали. Не надали суду і витребувані судом ухвалою від 28.10.2024р. документи по справі.

За письмовою згодою позивача, в зв`язку з неявкою представника відповідача, відсутності відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.3 ст.12, ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі регулюються Кодексом законів про працю України (КЗпП України), Законом України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР , Законом України «Про відпустки».

Відповідно до ст.2 КЗпП України право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою.

Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством. Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір (ст.ст.30,139 КЗпП).

За приписами частини першої другої статті 94 КЗпП України, статті 1 Закону України № 108/95-ВР заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ст.29 Закону України № 108/95-ВР при укладанні працівником трудового договору (контракту) роботодавець доводить до його відома умови оплати праці, розміри, порядок і строки виплати заробітної плати, підстави, згідно з якими можуть провадитися відрахування у випадках, передбачених законодавством.

Згідно до статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною першої статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Згідно із частиною першою статті 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Системний аналіз цих норм дає підстави для висновку про те, що всі суми, належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Чинне законодавство прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать, як на підставі норм Закону України «Про оплату праці», так і Кодексу Законів про працю в Україні.

Так, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 12.07.2010р. була прийнята на роботу в Акціонерне товариство «Ексімнафтопродукт» на посаду техніка по обліку в службі служби безпеки і охорони.

Наказом №208-К від 01.05.2024р. ОСОБА_1 було звільнено із займаної нею посади з 06.05.2024р. у зв`язку зі скороченням штату працівників згідно п.1 ст.40КЗпП України.

В той же час, в порушення статті 116 КЗпП України, в день звільнення ОСОБА_1 , Акціонерним товариством «Ексімнафтопродукт» не було проведено повного розрахунку та виплати заробітної плати в загальному розмірі 19 895,13грн., яка з урахуванням утриманих податків, військового збору, зборів та профвнесків складається із заборгованості: по заробітній платі за квітень 2024р. 5204,22грн., заробітної плати за травень 2024р, компенсації за невикористану відпустку, доплати за мінімальну заробітну плату, вихідної допомоги у загальному розмірі 14 690,91грн.

Зазначене вище підтверджується наданими з боку позивачки повідомленнями про нараховані виплати ОСОБА_1 за квітень та травень 2024р.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідачем не спростовано та не підтвердженого зворотного, зокрема виконання вимог статті 116 КЗпП України в частині виплати всіх належних сум ОСОБА_1 на час її звільнення.

Зважаючи на викладене, з урахування того, що Акціонерним товариством «Ексімнафтопродукт» на час звільнення ОСОБА_1 не були виконані вимоги 47, 116 КЗпП України в частині проведення з нею повного розрахунку, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за квітень 2024р. у розмірі 5204,22грн., заробітної плати за травень 2024р, компенсації за невикористану відпустку, доплати за мінімальну заробітну плату, вихідної допомоги у загальному розмірі 14 690,91грн., а всього у розмірі 19895,13грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20грн.

Керуючись статтями ст. ст.12,13,76,82,259, 263-265,268, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ексімнафтопродукт» про стягнення заробітної плати задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ексімнафтопродукт» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати всіх сум, що належали на день звільнення у розмірі 19 895,13грн. (з урахування обов`язкових платежів та податків).

Стягнути з Акціонерного товариства «Ексімнафтопродукт» на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Відомості про сторін:

Позивач:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач:

Акціонерне товариство «Ексімнафтопродукт», , місцезнаходження: м.Одеса, вул. Наливна, буд.15.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 27 листопада 2024р.

Суддя