Провадження № 6/643/555/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.11.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Замікули Б.С.

за участю секретаря судового засідання Коваленко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я.О. про привід боржника,

УСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова звернулась старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранова Я.О. з поданням про привід боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування свого подання зазначила, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 55219239 за виконавчим листом № 640/688/17, виданим 16.11.2017 Київським районним судом м. Харкова, про повернення неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця постійного проживання до Федеративної Республіки Німеччини за адресою: АДРЕСА_1 . Якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов?язати ОСОБА_3 передати неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові ОСОБА_4 для забезпечення повернення дитини на територію Федеративної Республіки Німеччини.

Зазначені виконавчі провадження перебували на виконанні у Лозівському відділі державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

23.12.2021 прийнято постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження для подальшого виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), яке постановою державного виконавця від 24.12.2021 прийнято до свого провадження.

Державним виконавцем вживались заходи з метою виконання рішення суду та виданого на його підставі виконавчого листа, однак на даний час рішення суду залишається невиконаним, через ухилення боржника від його виконання та ігнорування викликів до державного виконавця.

Розгляд подання проводився відповідно до вимог ст. 438 ЦПК України.

Державний виконавець в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку. Надала до суду клопотання про розгляд подання без її участі, просила подання задовольнити.

Боржник у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання.

Судові повістки, які направлялися боржнику, повернулись до суду без вручення із зазначенням у причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».

За правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали подання да надані копії виконавчого провадження № 55219239, судом встановлено наступне.

Постановою головного державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Близнюківському, Лозівському районах та місту Лозова ГТУ юстиції у Харківській області Ковтун А.М. від 22.11.2017 відкрито виконавче провадження № 55219239 з примусового виконання виконавчого листа № 640/688/17 від 16.11.2017, виданого Київським районним судом м. Харкова.

Вказаним виконавчим листом передбачено: «повернути неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця постійного проживання до Федеративної Республіки Німеччини за адресою: АДРЕСА_1 . Якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку, зобов?язати ОСОБА_3 передати неповнолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батькові ОСОБА_4 для забезпечення повернення дитини на територію Федеративної Республіки Німеччини.»

Постанова про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2017 направлена на адресу боржника та вручена їй особисто 07.12.2017, що підтверджується відміткою про отримання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Постановою від 23.12.2021 прийнято рішення про передачу матеріалів виконавчого провадження для подальшого виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Постановою державного виконавця від 24.12.2021 прийнято виконавче провадження № 55219239 та розпочато заходи з примусового виконання.

Згідно актового запису про шлюб № 449 від 13.06.2022 про шлюб ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_5 .

В ході проведення виконавчих дій, серед іншого, встановлено, що боржниці на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з чим державним виконавцем вживались заходи щодо встановлення місцезнаходження боржника та її дитини.

Проте, як зазначено в актах державного виконавця від 20.10.2023, 08.07.2024, за вказаною адресою проживає мати боржниці, яка повідомила, що її донька за цією адресою не проживає, місцезнаходження боржниці їй невідоме.

Водночас, згідно інформаційної довідки з реєстру територіальної громади міста Харкова від 21.01.2022 державним виконавцем встановлено, що ОСОБА_1 (боржниця) з 31.05.2021 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, із листів КНП «Харківський ліцей № 124 Харківської міської ради» від 17.08.2023, 12.10.2023 встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається у 3-Г класі вказаного навчального закладу. В особовій справі учениці вказане місце її проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно інформації Департаменту охорони здоров`я Харківської міської ради (лист від 11.07.2024 № 1195/0/56-24) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має укладену декларацію з лікарем-терапевтом ЦПМД КНП «Міська клінічна лікарня № 27 ХМР» та в укладеній декларації зазначено адресу реєстрації: АДРЕСА_4 і адресу проживання: АДРЕСА_3 .

Враховуючи отриману інформацію, державним виконавцем вживались заходи щодо встановлення місцезнаходження боржника за вказаною адресою, однак вжиті заходи виявились безрезультатними.

Зокрема, в актах державного виконавця від 11.08.2023, 08.07.2024 зазначено про відсутність боржниці за вказаною адресою. Однак, зі слів сусідів, боржниця за вказаною адресою проживала.

Крім того, 24.04.2024 на адресу боржниці направлявся виклик до державного виконавця на 02.05.2024, однак поштовий конверт повернувся без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

До того ж встановлено, що СВ Лозівського РВП ГУ НП в Харківській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001635, внесеного до ЄРДР 05.09.2018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України щодо ОСОБА_6 за фактом умисного невиконання рішення суду щодо повернення на постійне місце проживання неповнолітньої ОСОБА_7 , 2015 р.н. до Федеративної Республіки Німеччина. Після проведення слідчих та процесуальних дій 06.04.2022 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Таким чином, рішення апеляційного суду Харківської області від 26.10.2017 у справі № 640/688/17 (на підставі якого видано виконавчий лист від 16.11.2017) впродовж тривалого часу залишається невиконаним, а боржник свідомо ухиляється від його виконання, хоча достовірно знає про його існування.

Суд зазначає, що Україна є учасником Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25.10.1980 (далі - Конвенція) відповідно до Закону України № 3303-IV від 11.01.2006, який набрав чинності 01.09.2006.

В силу вимог ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Як визначено ст. 2 Конвенції, договірні держави вживатимуть усіх належних заходів для забезпечення досягнення цілей Конвенції на їхніх територіях. Для цього вони використовують самі швидкі процедури, наявні в їхньому розпорядженні.

Згідно ст. 7 Конвенції центральні органи співпрацюють один з одним і сприяють співробітництву між компетентними органами своїх держав з метою забезпечення негайного повернення дітей та досягнення інших цілей цієї Конвенції.

Відповідно до ст. 11 Конвенції судові й адміністративні органи Договірних держав без затримок здійснюють усі процедури для повернення дітей. Якщо відповідні судові або адміністративні органи не досягли ніякого рішення протягом шести тижнів із дати початку процедур, заявник або Центральний орган запитуваної держави за власною ініціативою або на прохання Центрального органу держави, що запитує, мають право просити про надання їм пояснень про причини затримки.

Отже, Україна як учасник вказаної Конвенції взяла на себе зобов`язання створити процедури для забезпечення досягнення цілей Конвенції.

Не менш важливим є виконання положення ст. 124 Конституції України, відповідно до якої судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положенням п. 1, 5 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з абз. 2 п. 14 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Згідно приписів ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

У відповідності до п. 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, здійснює привід у виконавчому провадженні, здійснює розшук боржника чи дитини у виконавчому провадженні у випадках, передбачених законом або рішенням суду.

Згідно з п. 1, 2 розділу V Порядку взаємодії Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України та органів і осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України 30.01.2018 за № 64/261/5), підставою для здійснення приводу боржника є ухвала суду. Привід полягає у примусовому супроводженні боржника, до якого він застосовується, поліцейським, який виконує ухвалу суду про здійснення приводу, до місця його виклику в зазначений в ухвалі час. У разі відмови особи прибути до місця її виклику, якщо застосування превентивних поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, застосовуються поліцейські заходи примусу відповідно до Закону України «Про Національну поліцію».

Положенням ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, шо кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним ухилення від виконання боржником своїх зобов`язань, які покладені на нього рішенням суду, оскільки вони підтверджується доданими доказами до подання. Крім того, судом вжито заходів для виклику боржника у судове засідання та надання ним пояснень щодо обставин подання, проте боржник своїм правом не скористався.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість подання та наявність підстав для його задоволення.

Керуючись ст. 260, 438 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я.О. про привід боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 55219239 - задовольнити.

Доручити Харківському районному управлінню поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області (61038, м. Харків, вул. Ахієзерів, 30) здійснити привід ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 ) до старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Баранової Я.О. за адресою: м. Харків, вул. Ярослава Мудрого, буд. 26 в робочі дні (понеділок п`ятниця) з 08 год. 00 хв. до 16 год 00 хв.

Копію ухвали направити до Харківського районного управління поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Б.С. Замікула