ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1000/23
Провадження №2/477/218/24
11 квітня 2024 року Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Козаченка Р.В.,
із секретарем судового засідання Клюсевич-Шараповою Н.М.,
за участю представниці позивача ОСОБА_1 ( режимі відеоконференції)
розглянувши в м. Миколаєві у відкритому судовому засіданні питання розподілу судових витрат у цивільній справі за
ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділення земельної ділянки в натурі зі спільної власності,
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ та виділення земельної ділянки та стягнення коштів по її утриманню,
У травні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 прізвище після розлучення) про поділ нерухомого майна, набутого під час їх шлюбу, у виді земельної ділянки, кадастровий номер 482381300:06:000:0019, площею 0,25 га, розташованої в межах Воскресенської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, виділивши йому у власність її частину.
Свої вимоги обґрунтував тим, що він з відповідачкою перебував у шлюбі з 2017 року по 16 червня 2020 року, який був розірваний рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва. За час шлюбу за їх спільні кошти була придбана зазначена земельна ділянка, оформлений на відповідачку.
Вказуючи, що дане майно є їх спільною сумісною власністю, тому згідно положень ст.ст. 60, 61, 63, 68-71 СК України, воно підлягає поділу між ними в рівних частках, в зв`язку з чим він має право на 1/2 його частину.
21 липня 2023 року позивач подав заяву про зміну предмету позову, в якій вказав, що ним було замовлено експертне дослідження експерту ОСОБА_5 , яка склала висновок з визначенням можливості поділу в натурі цієї земельної ділянки. В зв`язку з чим просив здійснити поділ земельної ділянки, виділивши йому у приватну власність частину ділянки, що складає 0,125 га відповідно до схематичного обмеження ділянки точками «Б-Д-Е-В-Б», визначеного експертом в додатку № 1 до висновку про поділ ділянки.
13 вересня 2023 року відповідачка подала зустрічну позовну заяву, в якій також просила визнати за нею право власності на частину тієї ж ділянки в порядку її поділу, як майна, набутого під час шлюбу, з виділенням 0, 125 га ділянки за висновком експерта, представленого позивачем. Крім того також просила стягнути з відповідача витрати по утриманню ділянки в сумі 6732 грн 80 коп за весь період її перебування у власності, що складає 50% від понесених витрат у виді сплаченого нею земельного податку.
Ухвалою суд від 14 вересня 2023 року зустрічна позовна заява була прийнята до спільного розгляду з первісним позовом.
Рішенням суду від 28 лютого 2024 року
Зустрічний та первісний позови були задоволені і між сторонами поділено земельну ділянку, площею 0,25 га, кадастровий номер 482381300:06:000:0019; категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення; вид використання розміщення автозаправної станції; цільове призначення - 03.07 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі; експлікація земельних угідь землі, зайняті поточним будівництвом та відведенням під будівництво (будівництво на яких не розпочато); розташовану в межах Воскресенської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, виділивши в натурі кожному з них у власність її частину, за варіантом, запропонованим експертом Сікорської О.А. Крім того стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати з утримання земельної ділянки в розмірі 5118 (п`ять тисяч сто вісімнадцять) гривен 28 копійок.
В рішенні було також визначено призначити судове засідання для вирішення питання про розподіл судових витрат.
В судовому засіданні з цього питання представниця позивача за первісним позовом вказала, що виходячи із рівного поділу земельної ділянки, з чим була погоджена противна сторона, судові втрати на проведення експертизи слід поділити по справедливості порівну, тобто стягнути з відповідачки за первісним позовом тільки половину цих витрат.
Інші учасник розгляду до засідання не з`явилися, їх неявка не є перешкодою в розгляді справи з приводу розподілу судових витрат.
Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступних висновків.
Відповідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначається також про розподіл судових витрат.
Пунктом 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Оскільки питання про судові витрати при ухвалені рішення по суті вимог вирішено не було, тому воно підлягає вирішенню шляхом ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Первісним позивачем було сплачено при подання позову до суду судовий збір в розмірі 1763 гривни за вимовами майнового характеру, а також позивачем було сплачено 800 грн за оцінку вартості об`єкту нерухомості при підготовки подання позову до суду та 5000 грн вартості проведеного експертного дослідження щодо можливого поділу земельної ділянки.
Позивачкою за зустрічним позовом було сплачено за подання позову 1830 грн 33 коп.
Також, підпунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до судових витрат у виді витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Проте, всупереч положенням ст. 134 ЦПК України суду не було представлено всіх документів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, зокрема розрахунків наданих правничих послуг та їх сплату. Тому такий вид судових витрат як витрати на правничу допомогу суд не розглядає.
При цьому, представниця позивача в засіданні щодо вирішення питання про розподіл судових витрат заявила, що з врахуванням згоди сторін на поділ земельної ділянки в рівних частках, то витрати на проведення судової експертизи в сумі 5000 грн можливо поділити порівну між сторонами, тобто стягнути з відповідачки за первісним позовом тільки 2500 грн.
Виходячи з цих обставин та розуміння положення ст. 141 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідачки за первісним позовом (позивачки за зустрічним позовом різницю суми сплачених кожною із сторін судових витрат 3232,67 грн (2500 грн (1/2 частина витрат на експертизу) + 732,67 грн (різниця між іншими витратами). Інші витрати складали: позивача за первісним позовом 1763 грн судовий збір та 800 грн оцінка вартості землі, а позивачки за зустрічним позовом 1830,33 грн судового збору, і різниця між цими витратами сторін складає 732,67 грн = (1763 + 800) - 1830,33 грн.
В статті 141 ЦПК України визначено, що у разі покладення судових витрат на обидві сторони і наявності більших витрат у одної зі сторін, суд може стягнути різницю судових витрат зі сторони
За викладеного, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 270 ЦПК України, суд
Ухвалити в справі додаткове рішення щодо розподілу судових витрат.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати в загальній сумі 3232 (три тисячі двісті тридцять дві) гривни 67 копійок.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суду протягом 30 днів після його проголошення.
Суддя Р.В. Козаченко