Справа № 342/1509/23
Провадження № 2/342/126/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Лукасевич М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Городенківської міської ради про визначення розміру частки у праві спільної власності земельної ділянки та визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом.

Учасники справи в судове засідання 23.07.2024 не прибули, про час та місце розгляду справи були повідомлені у визначеному чинним законодавством порядку.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Городенківської міської ради, в якому просить:

- змінити право власності на земельну ділянку, площею 0.25 га, за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером: :01:002:0041, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) зі спільної сумісної власності на спільну часткову власність, та визначити, що розмір частки кожного із співвласників: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 у спільній частковій власності земельної ділянки, площею 0,25 га, за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером: :01:002:0041, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) становить 1/4, та припинити право спільної сумісної власності на дану земельну ділянку;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частку земельної ділянки, площею 0,25 га за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером: :01:002:0041, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвалою суду від 07 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14 лютого 2024 року закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 13 березня 2024 року.

Проте, в судове засідання 13.03.2024 позивач не прибув, розгляд справи було відкладено на 16.04.2024, про що у встановленому законом порядку повідомлено учасників справи.

12.04.2024 від позивача, через поштове відділення, поступила заява, в якій позивач просить суд підготовче засідання у справі № 342/1509/23 проводити у його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Просив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду (а.с.194). Дана заява поступила до суду вже після закриття підготовчого провадження по справі. І в цій заяві нічого не зазначено про розгляд справи в цілому без його участі.

В судове засідання 16.04.2024 позивач, будучи повідомлений у встановленому законом порядку, повторно не прибув.

Ухвалою суду від 16 квітня 2024 року судове засідання по справі відкладено на 13 год. 20 хв. 09 травня 2024 року та визнано обов`язковою явку та участь ОСОБА_1 в судовому засіданні (а.с.200-201).

Копію ухвали від 16.04.2024 та судову повістку про виклик до суду на 09.05.2024 було надіслано позивачу ОСОБА_1 за адресою зазначеною ним в позовній заяві (а.с.204).

На виконання ухвали суду від 16.04.2024 позивач ОСОБА_1 в судове засідання призначене по справі на 09.05.2024 не прибув.

Від позивача ОСОБА_1 до суду 06.05.2024 поступила заява, з якої вбачається, що ОСОБА_1 відомо про ухвалу суду від 16.04.2024 якою визнано його явку в судове засідання на 09.05.2024 обов`язковою.

На дану ухвалу в заяві ОСОБА_1 зазначає, що він на даний час перебуває за межами Івано-Франківської області на заробітках (будівельні роботи, офіційно не працевлаштований) та прибути до суду на розгляд справи не має можливості, тому просить суд справу № 342/1509/23 розглядати без його участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав наведених у позові, та просить їх задовольнити. Дана заява поступила до суду через поштове відділення з Івано-Франківськ-19 із зазначенням на поштовому конверті адреси позивача ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 (а.с.215-219).

Будь-яких доказів не можливості прибути в судове засідання позивачем не надано, як і не надано доказів неможливості його участі в розгляді справи за допомогою ВКЗ за межами приміщення суду.

З метою надання позивачу виконати вимоги ухвали суду, якою його участь в розгляді справи визнано обов`язковою, розгляд справи із 09.05.2024 було відкладено на 27.06.2024 у зв`язку з неявкою позивача, про що повідомлено учасників справи у передбаченому чинним законодавством порядку.

На розгляд справи призначений на 27.06.2024 позивач повторно не прибув. 11.06.2024 до суду, а через поштове відділення із Івано-Франківськ-19, від позивача поступила чергова заява про розгляд справи без його участі, оскільки наданий час він перебуває за межами Івано-Франківської області на заробітках (будівельні роботи, офіційно не працевлаштований) та прибути до суду на розгляд справи не має можливості. Як і до попередньої заяви ним не надано жодного доказу не можливості виконання ухвали суду про обов`язкову участь в судовому засіданні.

У зв`язку із не прибуттям позивача на розгляд справи 27.06.2024 та відсутністю електропостачання в приміщенні суду цього дня з 09:01 год по 12:01 год, розгляд справи було призначено на 23.07.2024, про що в черговий раз повідомлено учасників справи у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивач в судове засідання призначене по справі на 23.07.2024 не прибув, про причини не можливості прибуття на розгляд справи суд не повідомляв.

Частиною 1 ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

За правилом частини першої статті 128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Також, відповідно до пункту 5 частини другої статті 223 цього Кодексу суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з такої підстави: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2020 по справі № 727/2484/17 зазначив, що у випадку визнання явки сторони у справі обов`язковою процесуальний закон не передбачає можливості виконання такого обов`язку представником сторони, яку суд викликав для дачі особистих пояснень, а покладає такий обов`язок безпосередньо на таку сторону. Неявка позивачів, участь яких у засіданні визнана судом обов`язковою для дачі особистих пояснень, може мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду за правилами пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України.

П.3 ч.1 ст.257 ЦПК України визначено, що належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

В ухвалі суду від 16.04.2024 зазначено, що «суд вважає за необхідне визнати явку позивача в судове засідання обов`язковою для того, щоб з`ясувати чи підтримує позивач на даний час свої позовні вимоги. Також, беручи до уваги заявлені позивачем позовні вимоги необхідна особиста участь позивача для з`ясування усіх фактичних обставин справи, повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи та при дослідженні письмових доказів в судовому засіданні, які наявні в матеріалах справи необхідно оглянути їх оригінали, які відповідно до позовної заяви знаходяться у позивача».

Із поданих позивачем до суду заяв, через засоби поштового зв`язку із м.Івано-Франківськ, вбачається, що йому відомо про ухвалу суду від 16.04.2024 якою визнано його явку в судове засідання обов`язковою і направляючи особисто заяви із м.Івано-Франківськ він перебував в межах Івано-Франківської області, що суперечить його твердженням про його перебування за межами області і не можливість його прибуття на розгляд справи. Однак, на виконання даної ухвали суду позивач жодного разу не прибув в судове засідання. Також позивачем не додано належних та допустимих доказів про його неможливість не прибуття з поважних причин в судове засідання для розгляду даної справи, як і не находило клопотань про участь у справі в режимі відео конференції за межами суду, чим мав можливість скористатись позивач.

Таким чином, у зв`язку з неявкою позивача ОСОБА_1 в судові засідання п`ять разів, зокрема і після визнання його участі в судовому засіданні обов`язковою, про які він повідомлявся належним чином, за адресою зазначеною ним в позовній заяві, суд виходячи із заявлених позовних вимог позивача, позбавлений можливості повно, всебічно та об`єктивно розглянути справу, зокрема тому, що не має можливості з`ясування усі фактичні обставини справи та оглянути в судовому засіданні оригінали документів, копії яких надано до матеріалів справи саме позивачем, без особистої присутності на розгляді справи позивача.

Також суд звертає увагу, що позивач має/мав можливість брати участь у справі особисто, зокрема і в режимі відео конференції, або через представника. Однак він не скористався цими можливостями наданими йому.

Крім іншого судом береться до уваги те, що після визнання участі позивача в судовому засіданні обов`язковою, направлення ним засобами поштового зв`язку заяви про розгляд справи без його участі, не може вважатись виконанням ним належним чином вимог ухвали суду про обов`язкову явку та участь позивача в судовому засіданні. Його нез`явлення до суду протягом тривалого часу, на переконання суду, перешкоджає розгляду справи за таких обставин. Також судом неодноразово переносились судові засідання, щоб позивач мав можливість прибути в судове засідання.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06).

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Письмовими доказами стверджується, що позивач ОСОБА_1 повідомлявся про розгляд справи відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, однак повторно (п`ять разів) не з`явився в судові засідання, посилаючись в заяві, яку відправляв із м.Івано-Франківськ, про причину неявки «перебування за межами Івано-Франківської області» не надав належного та допустимого доказу - підтверджуючий документ про неможливість прибуття в судове засідання. В той же час позивач жодного разу не звернувся до суду із заявою про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та у зв`язку з неможливість прибути в судове засідання не виявив бажання про участь в судовому засіданні через представника.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, в силу вищенаведених норм, суд визнає, що позивач не виконав ухвалу суду від 16.04.2024 без поважних причин, а його неявка в судові засідання перешкоджає розгляду справи по суті так як суд позбавлений можливості з`ясувати усі фактичні обставини справи та оглянути оригінали документів копії яких додано позивачем до справи.

Також, Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 465/6555/16-ц наголосив на те, що повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Городенківської міської ради про визначення розміру частки у праві спільної власності земельної ділянки та визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом слід залишити без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача ОСОБА_1 в судове засідання без поважних причин та від якого, після визнання його участі обов`язковою, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, однак його неявка в судове засідання перешкоджає вирішенню справи по суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 13, 128, 130, 223, 247, 257-261, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Городенківської міської ради про визначення розміру частки у праві спільної власності земельної ділянки та визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування за заповітом - залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Гайдич Р. М.