Справа 279/3836/24
провадження №2/279/1506/24
Р І Ш Е Н Н Я
"25" жовтня 2024 р.
Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :
головуючого судді Коваленко В.П.
секретаря Лепесевицької В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №279/3836/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами , -
В С Т А Н О В И В:
Позивач ТОВ « Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів » звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за:
- кредитним договором № 8948092 від 14.07.2023 року укладеного між ТОВ "Міолан" та ОСОБА_1 в сумі 4070,00 гривень;
В підтвердження своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 не виконав належним чином своїх зобов`язань за кредитними договорами, внаслідок чого виникла заборгованість , яку позивач просить стягнути відповідачки.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позов , в якому виклав свою позиції щодо вимог позивача та просив відмовити в їх задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Із положень частини першої ст. 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
14.07.2023 року між ТОВ "Міолан" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8948092. ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 1000 грн на строк 105 днів, тобто до 27.10.2023 року, зі сплатою відсотків з користування кредитом в розмірі 2,0 (пільговий період) процентна ставка за кожен день, 3% (поточний період) стандартна ставка.
Відповідач не виконав умов кредитного договору, а тому виникла кредитна заборгованість в розмірі 4070 грн., яка складається з 1000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2970 грн - сума заборгованості за відсотками,100 грн. заборгованість за комісією.
01.08.2023 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ « ФК" 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір позики №76518612. ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 9000 грн. на строк 24 дні з базовою процентною ставкою 2,50% в день. .
Обґрунтовуючи вимоги, позивач надав суду кредитні договори в яких зазначена сума кредиту, строк кредитування та відсоткова ставка.
Зобов`язання за договорами ОСОБА_1 належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась зазначена заборгованість.
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання ч.2 ст. 1054 ЦК України ) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
За змістом пункту 1 частини першої ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як передбачено ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Зібрані докази вказують на те, що ОСОБА_1 після закінчення строку кредитування не повернув грошові кошти та не сплатив проценти за користування ними.
У подальшому ТОВ "Міолан" та ТОВ « ФК" 1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за вище вказаними кредитними договорами ( договір факторингу № 28112023 від 28.11.2023 року; договір факторингу №27102023/1 від 27.10.2023 року;договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року; договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ).
Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.
Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст. 1048 ЦК України
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до ст. 1048 ЦК України
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора яку вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ст. 1048 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою ст. 625 ст. 1048 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).
Суд, дослідивши кредитні договори встановив, що умови договору, на яких ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» ґрунтує свої вимоги зі сплати процентів, розташовані в розділах договорів, які регулюють правомірну поведінку сторін.
При цьому вказаний договір також містить окремі розділи, що регулюють відповідальність позичальника.
Окрім цього, як слідує з наданих ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків, проценти за період поза межами строку кредитування позикодавці нараховують саме як проценти за «користування кредитом», а не як міру відповідальності на підставі ст. 625 ст. 1048 ЦК України.
З наданих ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунків слідує, що за період поза межами строку кредитування, позикодавці продовжували нараховувати саме проценти за «користування кредитом». Позивачем в позовній заяві зазначено, що підтверджується доданими розрахунками заборгованості, що будь-якої неустойки за договором або інфляційних втрат та процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України Відповідачу не нараховувалось.
Вказане вище унеможливлює тлумачення нарахованих процентів за «користування кредитом» поза межами строку кредитування як міри відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України та, як наслідок - унеможливлює задоволення позивних в частині стягнення заявлених процентів, нарахованих поза межами строку кредитуванн.
Так, за умовами кредитного договору №425559 від 02.07.2023 року сторони встановили строк кредитування - 20 днів . Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.
За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.
За умовами кредитного договору № 76518612 від 01.08.2023 року сторони встановили строк кредитування - 25 днів . Доказів того, що позичальник ініціював продовження строку користування позикою та зміну дати повернення всієї суми кредиту матеріали справи не містять.
За порушення виконання споживачем зобов`язань за договором про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, процентна ставка за кредитом, порядок її обчислення, порядок сплати процентів не можуть бути змінені у бік погіршення для споживача.
Таким чином, розмір відсотків відповідно до умов договору № 76518612 від 01.08.2023 року року становить - 5625 грн. (9000/100х2,50 х25 ) .
Та обставина, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, не позбавляє позивача обов`язку надати суду належні та допустимі докази щодо розміру заборгованості за відсотками, оскільки саме таким чином діють принципи диспозитивності та змагальності сторін у цивільному процесі.
Відтак, наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не може вважатися належним доказом наявності такої заборгованості.
Враховуючи вищевикладене , суд дійшов висновку , що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитними договорами №425559 від 02.07.2023 року , №76518612 від 01.08.2023 року , підлягають частковому задоволенню.
Суд дослідивши кредитний договір № 100441380 від 02.07.2023 року та кредитний договір № 8948092 від 14.07.2023 року прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. До позивача перейшло право вимоги за вказаними договорами . Сторони уклали кредитний договір при цьому погодили усі його істотні умови. Відповідач прострочив взяті на себе зобов`язання у зв`язку з чим утворилася заборгованість яка підлягає стягненню на користь позивача.
За таких обставин суд приходить до висновку, що до задоволення підлягають :
- заборгованість за кредитним договором № 8948092 від 14.07.2023 року в сумі 4070 ( чотири тисячі сімдесят) гривень ;
Судовий збір суд стягує з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 62,05 %. (3028 х62,05 :100 )= 1878,87 гривень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263,265,268 ЦПК України ст.ст. 526,1048,1054 ЦК України ,-
У Х В А Л И В:
Позовні вимоги задовольнити частково.
- заборгованість за кредитним договором № 8948092 від 14.07.2023 року в сумі 4070 ( чотири тисячі сімдесят) гривень ;
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" , судовий збір в сумі 1878,87 гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним суду. Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення .
Суддя Коростенського
міськрайонного суду В.П.Коваленко