Справа № 492/1211/24
Провадження № 2/492/718/24
28 жовтня 2024 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Череватої В.І.
за участю секретаря Деде К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Арцизі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
02.09.2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося до Арцизького районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6515253 від 30.03.2023 року у розмірі 13 955,00 грн.
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 30.03.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 6515253, відповідно до умов якого товариство надало відповідачу грошові кошти в сумі 5 000,00 грн., а відповідач зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пеню (у разі наявності) та інші платежі передбачені договором.
Товариство свої зобов`язання за Кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений умовами кредитного договору.
Згідно п. 2.1 Кредитного договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на банківську платіжну картку/особистий рахунок позичальника.
14 лютого 2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір факторингу № 14.02/24-Ф, згідно якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Авентус Україна», включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 6515253 від 30.03.2023 року.
Станом на 02.09.2024 року, заборгованість відповідача перед позивачем становить 13 955,00 грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн., заборгованість за відсотками 8 955,00 грн.
Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за Кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.
Посилаючись на зазначене, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 6515253 від 30.03.2023 року в сумі 13 955,00 грн. та судовий збір в сумі 2 422,40 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Череватій В.І.
Ухвалою від 17.09.2024 року було відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.
Відповідачу надіслано копію позовної заяви з доданими документами, та роз`яснено про необхідність подання в п`ятнадцятиденний строк письмового відзиву разом з наявними у нього доказами.
Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Вказана ухвала судді була направлена на адресу відповідача та отримана відповідачем, про що свідчить поштове повідомлення від 10.10.2024 року, та є належним повідомленням.
Таким чином, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, однак, у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача Арцизьким районним судом Одеської області постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Оскільки у судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд, дослідивши докази, надані позивачем, і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, встановив такі фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що 30.03.2023 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «Авентус Україна» Договір про надання споживчого кредиту № 6515253 (далі - договір), підписавши його електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором), згідно якого погодженими умовами кредитування є: сума кредиту 5 000,00 грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка 1,99 % в день, яка застосовується в межах строку кредиту. Також Договором визначено порядок повернення кредиту, сплати процентів, права та обов`язки сторін, їх відповідальність, порядок укладення договору та інші умови.
Одночасно з Договором про надання споживчого кредиту № 6515253 від 30.03.2023 року відповідач підписав Паспорт споживчого кредиту, Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача (додаток № 1 до договору) та Графік платежів за Договором.
Зі змісту зазначених документів вбачається, що в них визначені основні істотні умови, характерні для кредитних договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, з якими відповідач в свою чергу погодилася на укладення Договору саме такого змісту, про що свідчить їх підписання, тому зазначені документи мають силу договору та вважаються такими, що вчинені у письмовій формі, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 205 та ст. 207 ЦК України.
П. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII) визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (ч. 7 ст. 11 Закону № 675 - VIII).
Ч. 12 ст. 11 Закону № 675 - VIII визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
На підставі ч. 13 ст. 11 Закону № 675 - VIII, електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.
Зі змісту абз. 3 ч. 1 ст. 12 Закону № 675 - VIII вбачається, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675 - VIII, електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону № 675 - VIII).
Зі змісту ч. 1 ст. 205 ЦК України вбачається, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Положеннями ч. ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 цієї статті).
Ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування» № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року (далі - Закон № 1734-VIII), загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом. До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо) (абз. 1 - 5 ч. 2 ст. 8 Закону № 1734 - VIII).
Ч. 1 ст. 13 Закону № 1734 - VIII визначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734 - VIII, договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Свої зобов`язання ТОВ «Авентус Україна» за Договором про надання споживчого кредиту № 6515253 від 30.03.2023 року виконало в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, визначених Договором, а саме грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. шляхом нарахування коштів на картку відповідача.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, які передбачені ч. 1 ст. 611 ЦК України.
Нормами ч. 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В порушення зазначених норм ЦК України та умов Договору, ОСОБА_1 не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснив платежі щодо погашення кредиту та відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість перед ТОВ «Авентус Україна» за Договором про надання споживчого кредиту № 6515253 від 30.03.2023 року станом на дату відступлення товариством своїх прав вимоги 14.02.2023 року в сумі 13 955,00 грн., з яких: 5 000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8 955,00 грн. заборгованість за відсотками, що підтверджується витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 14.02/24-Ф від 14.02.2024 року.
П. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зі змісту пп. 3 п. 4.1. Договору про надання споживчого кредиту № 6515253 від 30.03.2023 року вбачається, що сторонами узгоджено право ТОВ «Авентус Україна» укладати договори щодо відступлення права вимоги за цим Договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача.
Судом встановлено, що 14.02.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір факторингу № 14.02/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», а ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 6515253 від 30.03.2023 року.
Оскільки на підставі зазначеного Договору факторингу та витягу з реєстру боржників до нього до позивача перейшли права первісного кредитора у зобов`язаннях відповідача в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, тому ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є новим кредитором у зобов`язаннях ОСОБА_1 та має законні підстави на примусове стягнення з відповідача існуючої заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 6515253 від 30.03.2023 року в розмірі 13 955,00 грн.
Отже, відповідач згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України вважається боржником, що прострочив зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту № 6515253 від 30.03.2023 року, який використав та не повернув надані йому ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти на підставі зазначеного Договору в строки, встановлені Договором, а також не сплатив відсотки за користування кредитними коштами згідно з умовами Договору, тому суд вважає, що з ОСОБА_1 належить стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 6515253 від 30.03.2023 року на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», до якого відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України, за правочинами (відступлення права вимоги) перейшли права зазначеного первісного кредитора у зобов`язаннях відповідача в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 6515253 від 30.03.2023 року в розмірі 13 955,00 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 000,00 грн., заборгованість за відсотками 8 955,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача належить стягнути на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені, судові витрати на сплату судового збору за подання до суду позовної заяви в електронній формі через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» в сумі 2 422,40 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст. ст. 1, 8, 13, 14 ЗУ «Про споживче кредитування», ст. ст. 205, 207, 509, 512, 514, 516, 526, 530, 610 - 612, 626, 628, 629, 638, 639, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 274, 279 281, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Черевата В.І.