Справа № 446/2907/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.09.2024 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Самсін М. Л.

за участю секретаря судового засідання Груба Л.М.

позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника позивачів ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка -Бузька в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки і піклування виконавчого комітету Новояричівської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: орган опіки і піклування виконавчого комітету Новояричівської селищної ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання.

Позов мотивує тим, що 23 липня 2015 року між ним та відповідачкою, був укладений шлюб в якому у них народився син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 20.03.2023 відповідачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу, яка перебуває на розгляді, а з квітня 2023 року ОСОБА_5 разом з малолітнім сином переїхала проживати у орендований житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Вказує, що на даний час він перебуває на військовій службі та бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях. Зазначає, що через такі обставини його батьки, дідусь та бабуся ОСОБА_7 втратили можливість навідувати онука, бачитися з ним, спілкуватися, приймати участь у його вихованні та житті, оскільки відповідачка забороняє спільне спілкування із онуком. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , по можливості приходять до онука за місцем проживання його з матір`ю, проте відповідачка не дозволяє їм побачитись з дитиною. У зв`язку з вищенаведеним він звернувся до суду і просить зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити такий спосіб участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини, а саме: щосереди або інший день за домовленості - з 13:00 год до 20.00 год; одна субота в місяць за домовленістю - з 11:00 год до 19:00 год; одна неділя в місяць за домовленістю - з 11:00 год до 19:00 год.; один день на місяць за домовленістю з ночівлею в будинку позивачів за адресою: АДРЕСА_2 ; під час літніх канікул щовівторка та щочетверга або інші дні за домовленістю - 10:00 год до 18:00 год.; під час літніх канікул два дні на місяць за домовленістю з ночівлею в будинку позивачів за адресою по АДРЕСА_2 .

04.03.2024 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні позивачі та їх представник - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили такі задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила, щодо задоволення позовних вимог та зазначила, що дитина ОСОБА_7 часто хворіє та відстає у розвитку, а після побачень із дідусем і бабусею стає дратівливим та агресивним у спілкуванні з матір`ю, а також почастішали проблеми із здоров`ям.

Представник органу опіки і піклування виконавчого комітету Новояричівської селищної ради в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

З`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що 23 липня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , був укладений шлюб та зареєстрований Виконавчим комітетом Новояричівської селищної ради, актовий запис №09.

В даному шлюбі у сторін народився син, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_1 .

20.03.2023 ОСОБА_5 було подано позов до ОСОБА_6 до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області про розірвання шлюбу, який на даний час перебуває на розгляді (справа №446/583/23). Дитина, ОСОБА_7 з народження та до семирічного віку проживав з матір`ю та позивачами в одному будинку за адресою АДРЕСА_2 .

З квітня 2023 року ОСОБА_5 разом з малолітнім сином переїхала проживати у орендований житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_6 , є онуком позивачів.

Як видно з матеріалів справи, на даний час батько дитини та син позивачів ОСОБА_6 , з 23 лютого 2023 року перебуває на військовій службі та бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, що підтверджується довідкою N№ 3042 від 04.11.2023.

У зв`язку з чим, як вказують позивачі, вони взагалі втратили можливість навідувати онука, бачитися з ним, спілкуватися, приймати участь у його вихованні та житті, оскільки відповідачка забороняє спільне спілкування із онуком.

09 листопада 2023 року виконавчим комітетом Новояричівської селищної ради було видано Висновок опікунської ради та рішення №619 «Про затвердження висновку про визначення способів участі бабусі та дідуся у вихованні малолітнього внука», згідно якого було визначено способи участі бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_2 у вихованні внука ОСОБА_7 згідно наступного графіку: щосереди або інший день за домовленості - з 13:00 год до 18:00 год, одна субота в місяць за домовленістю - з 11:00 год до 19:00 год; одна неділя в місяць за домовленістю - з 11:00 год до 19:00 год; під час літніх канікул щовівторка та щочетверга або інші дні за домовленістю - з 10:00 год до 18:00 год.

Проте, позивачі вважають такий графік несправедливим. Вказують, що матір дитини ОСОБА_5 працює з позмінним графіком (на день або ніч по 12 год) на посаді в.о. старшого фельдшера в пункті базування Екстренної (Швидкої) медичної допомоги «Старий Яричів» Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівський обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф». Вважають, в час коли відповідач ОСОБА_5 працює, дитина ОСОБА_7 перебуває з нянею, яка не має ні педагогічної, ні медичної освіти або з бабусею по стороні матері, яка по потребі приїжджає з Червоноградського району і яка має необмежену кількість часу та можливостей спілкуватися зі своїм онуком. У зв`язку з вищевказаним ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять додаткові дні та години для побачень з внуком ОСОБА_7 , а саме: один день на місяць за домовленістю з ночівлею в будинку позивачів за адресою АДРЕСА_2 та два дні на місяць під час літніх канікул за домовленістю з ночівлею в будинку позивачів за адресою АДРЕСА_2 . Також зазначають, що ОСОБА_7 страждає на затримку загального розвитку, затримку мовленнєвого розвитку, епілепсію та сколіоз грудного відділу хребта. Хворіє з народження та потребує постійного медикаментозного та психолого- терапевтичного лікування. Відповідно дідусь та бабуся мають бажання та можливість допомагати дитині у лікуванні та розвитку. Мають власний автомобіль та можливість завезти дитину на потрібний час на необхідні для його розвитку процедури та заняття.

04.03.2024 представник відповідача ОСОБА_4 подав відзив на позовну заяву в якому заперечили, щодо позовних вимог позивачів, оскільки вважають, що після побачень з дідусем та бабусею дитини стає дратівливим, на зауважень матері не реагує, самі зустрічі з позивачами зводилися до возіння в автомобілі та наголошуванні що його мати погана. Також дані розмови продовжуються і на території школи де навчається ОСОБА_7 , про що було написано заяву директору школи. Зазначають, що у матері та неповнолітнього ОСОБА_5 нормальні житлові умови, що підтверджується актами опікунської ради, коли вона на роботі, дитиною займається няня, а також допомагають її батьки. Крім того, ОСОБА_5 працює старшим фельдшером швидкої медичної допомоги « Старий Яричів», поряд з місцем проживання та має достатню медичну підготовку, що позитивно сприяє лікуванню та розвитку сина.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює в КНП «Новояричівська районна лікарня» на посаді лікаря-педіатра з 10 червня 1987 року. Має вищу кваліфікаційну категорію. За час роботи зарекомендувала себе як відповідальний дисциплінований працівник, постійно вдосконалює рівень своїх знань, впроваджує передові досягнення медицини в практику. Взаємовідносини з колективом хороші, підтримує співробітників в складний період, але при цьому дотримується корпоративних правил та норм, працюючи лікарем отримує хороший та стабільний дохід, що підтверджується довідкою про доходи №17 від 20.07.2023 та характеристикою виданою Комунальним некомерційним підприємством «Новояричівська районна лікарня».

При вирішенні даного спору суд керується положенням ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91 р., за якими в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх з відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У ч.3 ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У ст.15 вказаного Закону зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Частиною 3 статті 291 ЦК України закріплено право фізичної особи на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Стаття 7 Сімейного кодексу України визначає загальні засади регулювання сімейних відносин, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини закріплені в ст.150 СК України.

Відповідно до ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою крім випадків, коли це право обмежене законом.

Відповідно до ч.2,3 ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. У свою чергу, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ч.2 ст.159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Як вбачається зі слів позивачів, мати дитини ОСОБА_5 чинить їм перешкоди у зустрічах з онуком, проте із слів матері видно, що після спілкування позивачів з онуком, дитина стає дратівливою та агресивною відносно неї.

Однак, судом не встановлено обставин, які б свідчили про можливий негативний вплив позивачів на виховання малолітньої дитини. Відтак їх право на спілкування з дитиною не може бути обмежене.

Встановлено, що сторони не могли дійти згоди щодо порядку участі дідуся та бабусі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. З приводу цього між ними виникали непорозуміння. Суд вважає, що встановлення днів, годин зустрічей, а також спільного відпочинку позивачів з онуком повністю відповідатиме як інтересам дитини в першу чергу, так і інтересам його дідуся та бабусі, захищатиме їх право бачитися та спілкуватися між собою.

Судом не встановлено жодних умов, які б могли усунути позивачів від спілкування з їхнім онуком, які прагнуть спілкуватися з ним, підтримувати стосунки, приймати участь у його вихованні.

Суд погоджується з уточненим порядком участі дідуся та бабусі у вихованні малолітнього онука ОСОБА_7 , згідно висновку опікунської ради та рішення №619 «Про затвердження висновку про визначення способів участі бабусі та дідуся у вихованні малолітнього внука», який 09 листопада 2023 року винесено виконавчим комітетом Новояричівської селищної ради, згідно якого було визначено способи участі бабусі ОСОБА_1 та дідуся ОСОБА_2 у вихованні внука ОСОБА_7 згідно наступного графіку: щосереди або інший день за домовленості - з 13:00 год до 18:00 год, одна субота в місяць за домовленістю - з 11:00 год до 19:00 год; одна неділя в місяць за домовленістю - з 11:00 год до 19:00 год; під час літніх канікул щовівторка та щочетверга або інші дні за домовленістю - з 10:00 год до 18:00 год., оскільки саме такий порядок зустрічей дідуся і бабусі з онуком, відповідатиме віку дитини, режиму його дня, часу навчання у школі, а також з врахуванням можливостей дитини мати можливість проводити час з іншими своїми родичами.

Разом з тим, приймаючи до уваги вік дитини, особливості її розвитку, виховання, необхідності дотримання розпорядку дня та відпочинку, з метою забезпечення якнайкращих інтересів дитини, суд вважає, що запропонований виконавчим комітетом Новояричівської селищної ради висновок опікунської ради та рішення №619 «Про затвердження висновку про визначення способів участі бабусі та дідуся у вихованні малолітнього внука» від 09 листопада 2023 року є доцільним. Такий порядок спілкування буде на переконання суду достатнім і відповідатиме принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритетному інтересу дитини, підтримці зв`язків з дідусем та бабусею.

Враховуючи наведене вище та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 19, 159, 257, 263 СК України, ст.3, ст.9 Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», суд,

УХВАЛИВ:

позов задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з онуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити такий спосіб участі позивачів у спілкуванні та вихованні дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

Щосереди або інший день за домовленості з 13:00 год. до 18:00 год.;

Одна субота в місяць за домовленістю з 11:00 год. до 19:00 год.;

Одна неділя в місяць за домовленістю з 11:00 год. до 19:00 год.;

Під час літніх канікул щовівторка та щочетверга або інші дні за домовленістю з 10:00 год. до 18:00 год.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з моменту складення повного тексту рішення до Львівського апеляційного суду.

Суддя М.Л. Самсін