справа № 691/922/24
провадження № 2/691/508/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2024 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі:

головуючого судді Савенко О.М.

за участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» м.Київ звернулося в Городищенський районний суд Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач мотивує тим, що 11 січня 2022 року між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №792467, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит на картковий рахунок в сумі 19 000 грн.. Власноручним підписанням договору про надання споживчого кредиту №792467 від 11 січня 2022 року, відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами публічної пропозиції на укладення договору. За умовами укладеного договору відповідач зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором. 28 серпня 2023 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу №2808-23, відповідно до умов якого право вимоги за Договором про споживчий кредит №792467 від 11 січня 2022 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс», яким набуто статус нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Слон Кредит», в тому числі і до відповідача. Згідно Договору факторингу сума заборгованості відповідача становить 43003,63 грн., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 18379,76 грн; заборгованості за відсотками - 24623,87 грн.. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, що стало підставою звернення з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в судовому порядку за Договором про споживчий кредит №792467 від 11 січня 2022 року в сумі 43003,63 грн. і відшкодуванням понесених судових витрат.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 12 серпня 2024 року відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву, пред`явлення зустрічного позову, подання письмових пояснень (а.с.56).

23 вересня 2024 року у підготовчому засіданні постановлено ухвалу суду про закриття підготовчого провадження та призначення судового розгляду (а.с.66).

В судове засідання представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс», інформований, не з`явився, подав заяву від 22 серпня 2024 року за змістом якої просив провести розгляд цивільної справи без участі представника (а.с.60-61).

Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений, шляхом надіслання судової повістки, врученої особисто 18 вересня 2024 року, отримання судової повістки під розпис, згідно розписки від 23 вересня 2024 року, у судове засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду (а.с.63, 67).

З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 20 листопада 2023 року у відсутності представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» та відповідача ОСОБА_1 , остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність, як таких, що належно інформовані про судовий розгляд. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача ТОВ «Діджи Фінанс» про розгляд у його відсутність, враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_1 за місцем реєстрації, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач повинен зазначити і довести підстави позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов`язує свої матеріально-правові вимоги.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.

Згідно положення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У справі "Церква села Сосулівка проти України" Європейський Суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює "право на суд", в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. "Беллет проти Франції", рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Предметом вимоги позивача є порушення відповідачем у справі вимог ст.ст.509, 526, 530, 527, 610,611,1054 ЦК України та відшкодування понесених судових витрат, згідно ст.ст.133,141 ЦПК України.

Згідно до ст. 509 Цивільного Кодексу України, зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що ґрунтується на засадах добровільності, розумності та справедливості. При цьому, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ст. 526 ЦК України, в строки, що вказані у зобов`язанні ст. 530 ЦК України. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, ст. 527 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статті 610, 611 ЦК України, зазначають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, і за порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ст. ст. 628, 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно з ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У відповідності ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до змісту ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено, що відповідач ОСОБА_1 звернувся із заявою-анкетою до ТОВ «Слон Кредит» щодо отримання кредиту (а.с.44). Між ТОВ «Слон Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 , 11 січня 2022 року укладено договір про надання споживчого кредиту №792467, сума кредиту 17 000,00 грн., строк кредиту 1096 днів (а.с.24-26). Згідно до п. 1.5. договору, позичальник сплачує за користування кредитом фіксовану процентну ставку, що залежить від періоду її встановлення та становить: за перший день користування кредитом (включно) 25 % в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 100% річних (а.с.24-26). Мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби (а.с.24-26). Відповідно п. 2.1. Кредитного договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): у розмірі 19000 грн. за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 в АТ Акорд Банк» у розмірі 4 750 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування, відповідно до п. 3.5 договору (а.с.24-26). Згідно з п.3.5 договору, сплата процентів за перший день користування кредитом, здійснюється позичальником в день отримання кредиту (а.с.24-26). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, сума кредиту 23 750,00 грн, строк кредиту 1096 днів, відсоткова ставка 85% річних; відсотки за перший день користування кредитом 25% в день (9125% річних) (а.с.24-26). Анкета-заява від 11 січня 2022 року, договір про надання споживчого кредиту №792467 від 11 січня 2022 року, паспорт споживчого кредиту від 11 січня 2024 року підписано особисто відповідачем (а.с.24-26, 44- 46). Згідно платіжного доручення №14494 від 11 січня 2022 року, здійснено перерахування коштів відповідачу ОСОБА_1 , згідно договору про надання споживчого кредиту №792467 від 11 січня 2022 року в сумі 19000, 00 грн. (а.с.30). Крім того, відповідач ОСОБА_1 ознайомлений із таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит з відображеною у ній відповідною інформацією, що підтверджується його особистим підписом (а.с.46-47). Із наведеного, слід вбачати, що відповідач ознайомлений з вище вказаною інформацією та повідомлений про відповідальність за ст.182 КК України (а.с.46-47). Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 28 серпня 2023 року, борг відповідача становить 43003,63 грн., та складається із: заборгованості за тілом кредиту 18379,76 грн; заборгованості за відсотками - 24623,87 грн. (а.с.31). Між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» 28 серпня 2023 року укладено Договір факторингу №2808-23, відповідно до умов якого право вимоги за договором про надання споживчого кредиту №792467 від 11 січня 2022 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.17-20). Перехід права вимоги за вказаним договором підтверджується і платіжною інструкцією №4565 від 28 серпня 2023 року про оплату згідно Договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року та Актом приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року (а.с.9, 29). Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року, право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №792467 від 11 січня 2022 року перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс» (а.с.50). Відповідачу ОСОБА_1 , 15 листопада 2023 року направлено досудову вимогу щодо сплати боргу, яка залишилась без виконання (а.с.23). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15 листопада 2022 року ТОВ «Діджи Фінанс» є юридичною особою (а.с.10), має Статут, затверджений зборами учасників 11 листопада 2022 року, протокол №1600, який є установчим документом, та регламентує порядок створення і припинення юридичної особи, правове становище і межі правоздатності (а.с.33-39).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, ст.ст. 626,628 ЦК України.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася, ч.2 ст.639 ЦК України.

Згідно ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Досліджені судом докази у цивільній справі не містять повідомлення відповідача, як боржника про заміну кредитора. Проте, суд виходить з того, що неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою підстав для відмови у позові новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попереднім або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. При цьому суд звертає увагу, що відповідач ОСОБА_1 , укладаючи кредитний договір, з метою отримання позики, мав можливість ознайомитися із правилами надання грошових коштів у позику, обравши паперову форму кредитування.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

При умові, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вище зазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст.516 ЦК України.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості станом на 28 серпня 2023 року, борг відповідача становить 43003,63 грн., та складається із: заборгованості за тілом кредиту 18379,76 грн; заборгованості за відсотками - 24623,87 грн. (а.с.31), що підтверджується і Витягом з реєстру боржників до договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року (а.с.23). Вказана сума встановлена судом на підставі наявних у справі доказів та не змінена правонаступником ТОВ «Діджи Фінанс», позивачем у справі. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування чи заперечення суми заборгованості не надав. Розрахунок заборгованості за процентами містить суму заборгованості по процентах за користування кредитами у розмірі, визначеному договором, що узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року в справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) відповідно до якого у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (ст. 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Позивач, особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинна подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинен подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи (ч. 2, 3 ст. 83 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, вказує, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Зазначені обставини судом перевірені на підставі пояснень сторін і досліджених доказів.

Такі висновки відповідають правовим позиціям, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) та у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15).

Згідно вказаних норм закону, враховуючи, що відповідач не виконав свої зобов`язання щодо погашення сум позики, і це є істотним порушенням за договором про надання споживчого кредиту №792467 від 11 січня 2022 року та заміна первісного кредитора ТОВ «Слон Кредит» на підставі Договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року на ТОВ «Діджи Фінанс», не може трактуватися на користь відповідача, як обґрунтовані причини невиконання зобов`язання, то, суд обґрунтовано стверджує, на підставі досліджених доказів, що в результаті дій позивача, відповідач ОСОБА_1 не був позбавлений можливості отримати належну суму боргу, сплатити тіло кредиту і відсотки у погоджений строк, і тому, слід з нього, як відповідача, стягнути на користь позивача відповідно до договору про надання споживчого кредиту №792467 від 11 січня 2022 року, заборгованість, що утворилась, оскільки протилежного відповідач до суду не спростував.

До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, тому суд розглянув цивільну справу в межах пред`явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів, які оцінивши, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді сплаченого судового збору та правничої допомоги.

Так, позивачем, згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 2422, 40 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №3641-4528-0027-2105 від 10 серпня 2024 року (а.с.51), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн. на підставі укладеного Договору №42649746 від 11 грудня 2023 року про надання правової допомоги (а.с. 14-16). На підтвердження понесення витрат надано Акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27 червня 2024 року (а.с.41), Детальний опис робіт (надання послуг), виконання Адвокатським Бюро «Анастасії Мінковської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги (а.с.12), Додаткову угоду № 53 Договору №42649746 від 11 грудня 2023 року (а.с.21).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з`ясував склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, які є співмірними із складністю справи та відповідають критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру та згідно вимог ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановив інформацію щодо адвоката, який таку допомогу надавав згідно наданих доказів. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд виходить із встановлення їх дійсності та необхідності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Згідно ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі: задоволення позову - на відповідача; відмови в позові - на позивача; часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вище наведеного вбачається, що представникам позивача надано докази та документально підтверджено витрати на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом цивільної справи в суді, тому понесені витрати позивачем в розмірі 6000 грн., підлягають до задоволення, як обгрунтовані.

Позов підтверджується: копією заяви-анкети ОСОБА_1 від 11 січня 2022 року; копією договору про надання споживчого кредиту №792467 від 11 січня 2022 року; копією паспорта споживчого кредиту від 11 січня 2024 року; копією платіжного доручення №14494 від 11 січня 2022 року; копією розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 28 серпня 2023 року; копією Договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року; копією платіжної інструкції №4565 від 28 серпня 2023 року; копією Акту приймання-передачі реєстру прав вимог за Договором факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року; копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу №2808-23 від 28 серпня 2023 року; копією досудової вимоги від 15 листопада 2023 року; копією Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15 листопада 2022 року; копією Статуту ТОВ «Діджи Фінанс» від 11 листопада 2022 року; копією Договору №42649746 від 11 грудня 2023 року про надання правової допомоги; копією Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 27 червня 2024 року; копією детального опису робіт (надання послуг), виконання Адвокатським Бюро «Анастасії Мінковської» необхідних для надання правничої (правової) допомоги до Договору №42649746 від 11 грудня 2023 року; копією Додаткової угоди № 53 Договору №42649746 від 11 грудня 2023 року; квитанцією про сплату №3641-4528-0027-2105 від 10 серпня 2024 року.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.55, 129 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 527, 530, 599, 610, 611, 626, 628, 638, 639, 1048, 1054, 1055, 1077 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 137, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» м.Київ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», юридична адреса м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, №8, , IВАN НОМЕР_3 в АТ Сенс Банк» МФО 300346, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №792467 від 11 січня 2022 року в розмірі 43003 ( сорок три тисячі три) грн. 63 коп..

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», юридична адреса м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, №8, , IВАN НОМЕР_3 в АТ Сенс Банк» МФО 300346, понесені судові витрати по сплаті судового збору, в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 (шість тисяч) грн..

Копію рішення суду направити учасникам справи, для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», юридична адреса м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, №8, .

Відповідач : особа 2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Савенко