Справа №705/1544/20
2/705/170/24 РІШЕННЯ
29 жовтня 2024 року м.Умань
Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
секретаря судового засідання Остропольської В.С.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Леончук Інна Борисівна, Ладижинська сільська рада Уманського району Черкаської області, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, Товариство з обмеженою відповідальності «УКРТАУЕР», приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна, про визнання договорів купівлі-продажу земельних ділянок недійсними,
Представник приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» адвокат Бойчук Денис Леонідович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Леончук Інна Борисівна, Шаринська сільська рада Уманського району Черкаської області про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійним.
Зазначає, що ПрАТ «ВФ Україна», як орендар вищевказаної земельної ділянки та у відповідності до пункту 14 вищевказаного договору оренди використовує орендовану земельну ділянку для розміщення та експлуатації базової станції стільникового зв`язку, що в свою чергу, є необхідним для підприємницької діяльності позивача, пов`язаної з наданням телекомунікаційних послуг.
У вищевказаному листі відповідач 1, що здійснивши неодноразові обстеження земельної ділянки спільно з представниками землевпорядної організації (геодезистом) та додатково з інформації від попереднього власника (відповідача 2) йому відомо, що на його земельній ділянці знаходиться майно позивача, але з невідомих причин жодного договору на право користування його земельною ділянкою укладено не було, у зв`язку з чим просив вжити заходів по укладенню відповідного договору з ним на умовах, які б задовільнили всі сторони, а у випадку недосягнення - демонтувати своє обладнання.
До вищевказаного листа відповідачем 1 була додана копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09 серпня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області Леончук І.Б.
З 1 січня 2013 року в Україні запроваджено Національну кадастрову систему з метою надання змоги кожному власнику землі за допомогою Публічної кадастрової карти перевірити внесення його земельної ділянки до кадастрової системи та коректність даних про неї.
Публічна кадастрова карта є джерелом інформації про всі земельні ділянки України, зберігає увесь масив архівної інформації.
Керуючись зазначеними правовими нормами та враховуючи, що орендована земельна ділянка використовується позивачем на підставі вищевказаного договору оренди під розміщення базової станції стільникового зв`язку, що є чинним, та ту обставину, що межі земельної ділянки відповідача, що є предметом договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.08.2018 накладаються на орендовану позивачем ділянку, вважають, що укладений між відповідачами договір має бути визнаний недійсним.
Згідно пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (в редакції від 01.08.2000) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.
Державний акт на право приватної власності на землю гр. ОСОБА_2 (відповідач 2) не видавався та в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю не зареєстрований.
Крім того, в листі було зазначено, що ознайомившись з копією наданого державного акту, було встановлено, що даний документ був підписаний особами, які на той момент не були посадовими особами Шаринської сільської ради, а печатка не відповідає дійсній на той час. Що стосується «нового власника» земельної ділянки, а саме гр. ОСОБА_1 (відповідач 1), то до Шаринської сільської ради не було ніяких звернень та повідомлень від згаданого громадянина.
Згідно інформації з листа від 02 березня 2020 року № 9-23-0.211-50/115-20 Міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області вбачається, що згідно земельно-облікової документації станом на 01 січня 2013 року державний акт на право власності на земельну ділянку 0,5929 для ведення особистого селянського господарства за адресою: Черкаська область, Уманський район, с. Шарин на ім`я ОСОБА_2 не виготовлявся та не видавався.
Під час укладання вищевказаного договору купівлі-продажу, на засвідчення права власності на землю відповідача 2 було використано державний акт на право власності на землю серії Р2 № 427088 від 20.06.2000, який в свою чергу, відповідно до вищевказаного листа від 03.10.2019 № 02-11/208 Шаринської сільської ради Уманського району Черкаської області відповідачу 2 не видавався, рішення про передачу земельної ділянки не приймалось та в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю не зареєстрований.
Ухвалою від 09.07.2020 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.
24.09.2020 до суду надійшла заява представника ПрАТ «ВФ Україна» адвоката Коцар О.С. про доповнення позовних вимог.
Ухвалою судді Кормана О.В. від 25.09.2024 ухвалено не приймати до розгляду та повернути представнику ПрАТ «ВФ Україна» адвокату Коцар О.С. заяву про доповнення позовних вимог, подану у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним.
Також 24.09.2020 надійшла заява представника ПрАТ «ВФ Україна» адвоката Коцар О.С. про залучення до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Міськрайонне управління в Уманському районі та м.Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.
Ухвалою судді Кормана О.В. від 25.09.2020 ухвалено відмовити в задоволенні заяви представника ПрАТ «ВФ Україна» адвоката Коцар О.С. про залучення до участі у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Міськрайонне управління в Уманському районі та м.Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області.
29.10.2020 представником позивача подано до суду заяву, в якій вона просила залучити до розгляду справи Міськрайонне управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області. Заяву мотивувала тим, що наслідком задоволення позовної заяви може бути визнання недійсною Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, розташованої: Черкаська область, Уманський район, с. Шарин, в натурі (місцевості); скасування державної реєстрації зазначеної земельної ділянки шляхом виключення з Державного земельного кадастру відомостей про реєстрацію вказаної земельної ділянки; скасування записів у поземельній книзі щодо державної реєстрації земельної ділянки, що може вплинути на права та обов`язки Міськрайонного управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо однієї із сторін.
22.04.2021 представником позивача подано до суду заяву, в якій вона просила залучити до розгляду цивільної справи в якості співвідповідача ОСОБА_3 та в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача, - приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Бедрата-Скляр Наталію Миколаївну. Заяву мотивувала тим, що згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про відчуження відповідачем у даній справі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 спірної земельної ділянки. Підставою реєстрації став Договір купівлі-продажу земельної ділянки, реєстраційний номер 2712 від 10.10.2020, посвідчений приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Н.М. Тому рішення у справі може вплинути на їх права або обов`язки. На підставі розпорядження керівника апарату Уманського міськрайонного суду Черкаської області Михайлюк Н.М. від 26.04.2021 № 445/21 у зв`язку з тим, що суддю ОСОБА_4 відраховано зі штату Уманського міськрайонного суду 16.04.2021 (наказ № 11-К від 16.04.2021) 26 квітня 2021 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.04.2021 справа передана на розгляд судді Єщенко О.І.
Ухвалою судді Єщенко О.І. від 17.05.2021 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче засідання.
30.07.2021 представником позивача подано до суду заяву про зміну предмета позову, в якій вона просить змінити предмет позову і позовні вимоги викласти в іншій редакції, фактично доповнивши вже наявні позовні вимоги іншими позовними вимогами:
- визнати недійсною Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, площею 0,5929 га, розташованої: Черкаська область, Уманський район, село Шарин в натурі (на місцевості) від 09.06.2015, виготовленої ФОП ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_2 ;
20.10.2021 до суду надійшов лист Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області за підписом сільського голови ОСОБА_7 , в якому він вказав, що територіальна громада Ладижинської сільської ради є правонаступником всіх прав та обов`язків Шаринської сільської ради. На цих підставах просив замінити у справі третю особу на стороні відповідача з Шаринської сільської ради на Ладижинську сільську раду Уманського району Черкаської області.
24.01.2022 представником позивача подано до суду заяву, в якій вона просила залучити до розгляду цивільної справи на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРТАУЕР». Заяву мотивувала тим, що на одній із земельних ділянок, які утворилися у зв`язку із їх поділом з метою подальшого відчуження та введення в оману, розміщено дві вежі, одна з них на праві власності належить ТОВ «УКРТАУЕР», тому рішення у справі може вплинути на права або обов`язки ТОВ «УКРТАУЕР».
Ухвалою суду від 27.09.2022 постановлено залучити до участі в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Леончук Інна Борисівна, Шаринська сільська рада Уманського району Черкаської області, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним співвідповідача - ОСОБА_3 . Замінити у справі неналежну третю особу Шаринську сільську раду Уманського району Черкаської області на належну ? Ладижинську сільську раду Уманського району Черкаської області. Залучити до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, -Міськрайонне управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Товариство з обмеженою відповідальності «УКРТАУЕР», приватного нотаріуса Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Бедрата-Скляр Наталію Миколаївну.
Ухвалою суду від 27.09.2022 постановлено задовольнити заяву представника позивача Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» Коцар Ольги Сергіївни про зміну предмета позову, подану у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Леончук Інна Борисівна, Ладижинська сільська рада Уманського району Черкаської області, Міськрайонне управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, Товариство з обмеженою відповідальності «УКРТАУЕР», приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна, про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. У подальшому розглядати справу з урахуванням заяви про зміну предмету позову.
30.11.2022 представником Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області Пилипас І.Я. в системі «Електронний суд» сформовано клопотання, в якому вона повідомила, що Міськрайонне управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області не є самостійною юридичною особою та не може бути учасником судового процесу.
Ухвалою суду від 27.09.2022 постановлено клопотання представника позивача задовольнити. Замінити у справі неналежну третю особу Міськрайонне управління в Уманському районі та м. Умані Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області на належну ? Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області.
Ухвалою суду від 03.10.2023 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду.
У судове засідання представник Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» адвокат Коцар О.С. не з`явилася, попередньо подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без участі представника позивача та підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Гейко В.А. подав заяву про розгляд справи без його участі.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, причини неявки невідомі, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Представник третьої особи Ладижинської сільської ради Уманського району Черкаської області подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника Ладижинської сільської ради за наявними у справі матеріалами. Щодо вирішення спору зазначив, що Ладижинська сільська рада підтримує вимоги ПАТ «ВФ Україна» та просить їх задовольнити.
Третя особа приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Бедрата-Скляр Н.М. направила до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі та вирішити справу на розсуд суду.
Представник третьої особи ТОВ «УКРТАУЕР» у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просила провести засідання по справі за відсутності представника ТОВ «УТ».
Третя особа приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Леончук І.Б. та представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у судове засідання не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином.
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 Цивільного кодексу України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом.
Вказана норма кореспондується із ст. 152 Земельного кодексу України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Також відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Частиною 3 ст. 152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів.
Статтею 155 Земельного кодексу України проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
За ст. 319 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно з договором оренди земельної ділянки від 03 вересня 2007 року в оренду надається земельна ділянка загальною площею 0,0135 га полезахисної лісосмуги із земель загального користування Шаринської сільської ради, яка знаходиться в межах населеного пункту с. Шарин. Строк оренди складає 49 років.
Відповідно до п. 14 вказаного договору ПрАТ «ВФ Україна», як орендар вищевказаної земельної ділянки, використовує орендовану земельну ділянку для розміщення та експлуатації базової станції стільникового зв`язку.
Спірні правовідносини регулюються нормами цивільного та земельного законодавства.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Положеннями статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 16 ЦК України передбачено, що визнання правочину недійсним є одним з визначених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.
Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала (перебували) у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Власник земельної ділянки може використовувати на свій розсуд все, що знаходиться над і під поверхнею цієї ділянки, якщо інше не встановлено законом та якщо це не порушує прав інших осіб.
Відповідно до ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів.
Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).
Набуття права власності на земельну ділянку, яка на законних підставах перебуває в постійному користуванні іншої особи, є прямим порушенням прав такої особи на належне користування землею.
Згідно зі ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із офіційним визнанням державою права власності пов`язується можливість матеріального об`єкта (майна) перебувати в цивільному обороті та судового захисту права власності на нього.
Отже, державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для виникнення права власності, проте самостійного значення щодо підстав виникнення права власності не має.
Частина 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції Закону № 340-IX від 05.12.2019 передбачає, що ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Частиною 1 ст. 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Оскільки право власності на земельну ділянку було зареєстровано на підставі договору, що визнається судом недійсним, усі наступні дії були вчинені на підставі такого договору, то і решта вимог позивача щодо застосування наслідків недійсності правочину є підставними та такими, що належить задовольнити.
Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23 рішення ЄСПЛ від 18.07 2006 у справі «Проніна проти України»).
Ураховуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.
Витрати по сплаті судового збору у розмірі 3153, 00 гривень відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідачів.
Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Визнати недійсною Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, площею 0,5929 га, розташованої: Черкаська область, Уманський район, село Шарин в натурі (на місцевості) від 09.06.2015, виготовленої ФОП ОСОБА_5 за заявою ОСОБА_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3153, 00 гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «ВФ Україна»; 01601, вул. Лейпцизька, 15, .

Відповідач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 ; АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Васильківського районного нотаріального округу Леончук Інна Борисівна; АДРЕСА_4 .

Третя особа: Ладижинська сільська рада Уманського району Черкаської області; 20346, Черкаська область, Уманський район, село Шарин, вул. Центральна, буд. 1А, .

Третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області; 18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, .

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальності «УКРТАУЕР»; 03110, м. Київ, вул. Солом`янська, 11 літ «А», .

Третя особа: приватний нотаріус Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області Бедрата-Скляр Наталія Миколаївна; АДРЕСА_5 .

Суддя О.І.Єщенко