Дата документу 24.07.2024 Справа № 334/2910/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/1555/24 Головуючий у 1-й інстанції: Гнатюк О.М.
Є.У.№ 334/2910/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Полякова О.З.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Смокотіна В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Шершакова Марина Сергіївна, на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру та способу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. зазначала, що сторони є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої судовим рішенням від 10.02.2017 з відповідача стягнуто аліменти у розмірі по 600 грн. щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 25.04.2016. На теперішній час зазначена сума є недостатньою для утримання дитини, відповідач працевлаштувався і має постійний заробіток, а тому просила суд змінити розмір аліментів з 600,00 грн. на частку заробітку (доходу)відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Змінено розмір та спосіб стягнення аліментів, що стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2017 по справі №334/2527/16-ц з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 600 гривень на частку заробітку (доходу)відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_2 в особі свого представника адвоката Шершакової М.С.подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Зазначає, що позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження її позовних вимог, він регулярно сплачує аліменти на утримання доньки у розмірі, що значно перевищує 600 грн., а тому по справі відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи адвоката Шершакової М.М., яка підтримала апеляційну скаргу і просила про її задоволення, заперечення ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Дитина проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні (а.с.6).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2017 стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 600 гривень щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.5).

На виконання судового рішення ОСОБА_2 протягом квітня 2022 лютого 2024 років періодично переказував грошові кошти у розмірі від 2000 грн. до 5000 грн. , всього здійснено 17 переказів на загальну суму 57 000 грн, , з 1 лютого 2024 по 1 травня 2024 року сума виплат склала 4 716 грн (а.с.27-43, 49-50).

Позивачка працює продавчинею у продовольчій крамниці, отримує мінімальну заробітну плату.

Зі слів адвоката Шершакової М.С. відповідач ОСОБА_2 проходить військову службу в Збройних Силах України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що визначений у 2017 році розмір аліментів вочевидь є недостатнім для утримання неповнолітньої дитини сторін, добровільна виплата відповідачем коштів, які перевищують розмір стягнення, не є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів погоджується віз висновками суду першої інстанції.

Ст. 27 Конвенції про права дитини та ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», передбачають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до положень ст. 180 СК України,батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі за № 6-143цс13: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини»,ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Враховуючи зміст ст. ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно вимог статті 192 СК України, розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Право звернутися з позовом про зміну способу стягнення аліментів має одержувач аліментів (ч.3 ст.181 СК України).

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції врахував, що відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення. Для дітей віком до 6 років прожитковий мінімум становить 2563 гривень, для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривень.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України,зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не лише норми ст. 192 СК України, але й низка інших норм, які регулюють обов`язок батьків утримувати своїх дітей, зокрема: ст. 181 «Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину», ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі».

Позивачка скористалася своїм правом, звернувшись із позовом про зміну способу стягнення аліментів, шляхом їх присудження у частці від доходу відповідача. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю.

Аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права апеляційний суд зазначає, що позивачка має право на зміну розміру стягуваних аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, тобто має право на зміну способу стягнення аліментів, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів, а саме: збільшився прожитковий мінімум та відповідно збільшився мінімальний розмір аліментів на дитину.

У зв`язку з викладеним, враховуючи, що батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини, а також те, що дитина проживає разом з матір`ю, виходячи з принципу розумності та справедливості, зважаючи на те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про наявність підстав для зміни розміру та способу стягнення аліментів, призначених рішенням суду, і стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на неповнолітню дитину 1/4 частку заробітку (доходу)відповідача щомісячно до повноліття дитини, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції вимогам закону та неврахування доводів відповідача є безпідставними.

Добровільна сплата відповідачем аліментів у розмірі, що перевищує встановлений судом розмірі утримання, не є підставою для відмови у задоволенні позову.

Право вибору способу стягнення аліментів належить тому із батьків, з ким проживає дитина.

Належних і допустимих доказів на спростування доводів позивачки про зміну майнового стану платника аліментів останній суду не надав.

Отже, апеляційний суд вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачається.

Керуючись ст. ст.374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2024 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 25 липня 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: О.З.Поляков

Д.А.Трофимова