Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/9163/23
Номер провадження2/711/186/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого - судді Кондрацької Н.М.

при секретарі - Мелещенко О.В.,

представника позивача адвоката Семенюк О.Г.,

представника відповідача адвоката Траченко І.В.

представника третьої особи Молчанович Н.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Семенюк Ольга Григорівна, до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Черкаської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

До Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом звернувся ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Семенюк Ольга Григорівна, до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Черкаської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав.

У позові зазначає, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Матір?ю дитини являється ОСОБА_3 .

Вважає, що ОСОБА_3 має бути позбавлена батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 на підставі того, що вона тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов?язків щодо виховання дитини та жорстоко поводиться з дитиною.

З Відповідачкою він перебував у шлюбі з 16.08.2007 року. Проте шлюбне життя не склалося, так як виявилися різними за поглядами на життя людьми, в результаті шлюб просто розвалився. Шлюб був розірваний рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 березня 2021 року.

Ще під час перебування в шлюбі колишня дружина ОСОБА_3 почала зловживати алкогольними напоями. Перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння неодноразово спричиняла домашнє насильство стосовно неповнолітньої доньки.

Після розлучення із дружиною та донькою залишилися проживати всі разом за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 продовжує вчиняти домашнє насильство, направлене на доньку. Переважно це психологічна форма домашнього насильства. ОСОБА_3 продовжує вживати алкогольні напої, в стані сп?яніння вона неадекватна і часто не може керувати своїми діями.

Вона періодично свариться, а також веде себе аморальний спосіб життя, зникає з дому і усіляко ухиляється від виконання батьківських обов?язків.

Те, що ОСОБА_3 не виконує свої батьківські обов?язки, кривдить дитину і негативно на неї впливає підтверджується наступним.

Після випадків домашнього насильства ОСОБА_3 , позивач неодноразово змушений був викликати поліцію, в результаті чого стосовно ОСОБА_3 поліція неодноразово складала протокол про адміністративне правопорушення:

Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 03 липня 2020 року, Черкаський відділ поліції ГУНП в Черкаській області подавав адміністративні матеріали про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР 18 N? 518457

- 15.05.2020 року за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ухилялася від своїх батьківських обов?язків, а саме: застосовувала до своєї неповнолітньої доньки фізичну силу, вживала нецензурну лайку, чим принижувала її гідність, чим порушила ч. 1,2,4 с. 150 та 4.3 ст. 151 СК України за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст. 184 КУпАП. Згідно постанови від 10 липня 2020 року Придніпровським районний суд м. Черкаси розглянув адміністративні матеріали, які надійшли з Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серія АПР18 N? 516168 від 12.05.2020, ОСОБА_3 , 12.05.2020 близько 10 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_1 вчинила психологічне та фізичне насильство відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , 2010 року народження, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Також у постанові Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2021 року вказано, що була розглянута справа про адміністративне правопорушення, яка надійшла з Управління патрульної поліції в Черкаській області про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. В судовому засіданні було встановлено, що 20.08.2021 року близько 11.00 год. у АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_3 виражалася нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою та вбивством, тягала за волосся доньку ОСОБА_4 2010 року народження, та погрожувала вбивством своєму колишньому чоловіку ОСОБА_2 , з яким разом проживає за вищевказаною адресою, чим вчинила фізичне і психологічне насильство, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.

Адвокатом Семенюк О.Г. до Черкаського відділу поліції, спецпідрозділу «ПОЛІНА» було направлено адвокатський запит N? 004/23 від 07.02.2023 року для отримання інформації по всім випадкам виклику поліції та результатів таких викликів. На зазначений адвокатський запит адвокату Семенюк О.1. надійшла відповідь від Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області, лист N? 1940/46/02-2023 від 10.02.2023 року, інформаційна таблиця щодо результатів розгляду звернень ОСОБА_2 , з приводу вчинення домашнього насильства відносно малолітньої дитини з боку матері.

За період з 2020 року по 07.02.2022 рік ОСОБА_2 , вісім разів звертався до поліції з приводу насильства Відповідачки.

12.05.2020 року о 11:40 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.05.2020 о 11:38 по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 повідомив, що дружина гр. ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинила фізичне насильство відносно їхньої малолітньої дитини гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заявнику повідомила дитина по телефону, що мати побила її. Відносно гр. ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 ч. 1 КУПАП та винесено ТЗПСК АА114164 терміном на 5 діб.

15.05.2020 року о 16:40 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 15.05.2020 о 16:39 по АДРЕСА_1 , доньку ОСОБА_4 , якій 10 років, побила мати. Результати опрацювання: поспілкувавшись із малолітньою ОСОБА_4 встановивши, що гр. ОСОБА_3 перебувала в стані алкогольного сп?яніння, прийшла до доньки в кімнату почала чіплятись, вчинила сварку в ході якої висловлювалася нецензурною лайкою в бік дитини, завдала декілька ударів по тулубу. Відомо, що гр. ОСОБА_6 12.05.2020 отримала ТЗПСК на заборону спілкування з дитиною. По факту виявлених правопорушень на гр. ОСОБА_3 було складено протокол за ст. 173-2 ч.1 АПР18/518458 КУпАП за ст. 184 ч.1 АПР 18/518457 КУпАП та винесено ТЗП АА/114264 строком на десять діб.

Також Черкаське районне управління поліції надало відповідь на адвокатський запит адвоката Семенюк О.Г., стосовно ОСОБА_2 повідомлень про випадки домашнього насильства за адресою: АДРЕСА_1 та результати їх розгляду у період з 07.02.2022 рр. по теперішній час.

1.???ЄO N? 5667 від 07.02.2022 до служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 постійно перебуває в нетверезому стані в присутності

дитини.

2.???ЄO N? 2160 від 16.01.2023 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ОСОБА_3 вчиняє психологічний тиск. В ході розгляду даного повідомлення, прибувши на місце події, було встановлено, що гр. ОСОБА_3 перебуває із ознаками психічного розладу на фоні зловживання алкоголем, гр. ОСОБА_3 не розуміє де знаходиться, що робить, її стан призводить до аморальних наслідків, жінка поводить себе неадекватно та відсутня будь-яка культура в її поведінці. На місце події було викликано ШМД #20, яка займається таким видом пацієнтів. ШМД повідомили, що гр. ОСОБА_3 потребує лікування зі сторони лікарів. Було надано ШМД на місці виклику.

3.???ЄO N? 4365 від 02.02.2023 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ОСОБА_3 вчиняє психологічний тиск. В квартирі сварка відбувається в присутності дитини 12 років. Результат розгляду: Прибувши на місце виклику заявник повідомив, що колишня дружина зловживає алкоголем, що може негативно впливати на родину. Із членами родини було проведено бесіду разом із військовими капеланами.

В результаті чого, для вирішення ситуації, яка склалася між матір`ю та донькою позивач звернувся до Черкаського міського центру соціальних служб Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради для того, щоб налагодити стосунки в родині.

Після проведеної роботи у відповідь на заяву від 16.08.2023 року щодо отримання інформації про психологічну роботу з донькою ОСОБА_4 позивачу було повідомлено, що батьки дівчинки перебувають в тривалому конфлікті декілька років. ОСОБА_4 зазначає, що мати вживає алкоголь і часто перебуває у стані алкогольного сп?яніння. Дівчина залучена у конфліктні відносини батьків, через що має страхи та тривожність. Конфліктні відносини в родині негативно впливають на дитину і можуть спричиняти ряд наслідків в майбутньому. Через нездорові відносини з мамою дівчинка не може вибудувати здорову прив`язаність, що може впливати на її подальші відносини з протилежною статтю та соціальним середовищем. Через наявну низку страхів, дитина має проблему в повній реалізації себе як особистості. Підлітковий вік має важливі новоутворення які включають розуміння ролей середовища через соціальні групи. Через обмеженість наразі ОСОБА_4 бути включеній в соціальні групи дитина може мати ризики адекватного залучення в соціальні ролі у дорослому житті. Основною причиною постійного стресового стану дитини являються конфлікти в сім?ї.

Також ОСОБА_4 06 жовтня 2023 року самостійно підготувала письмові пояснення, адресовані службі у справах дітей, де висловила своє ставлення до матері.

Вважає, що така людина не має право мати батьківських прав щодо дитини, враховуючи те, що вона постійно вчиняє домашнє насильство щодо своєї дитини, регулярно зловживає спиртними напоями, фактично не цікавиться донькою і в її житті жодної участі не приймає.

Тому позивач змушений звернутися до суду із позовом про позбавлення її батьківських прав та просить позбавити ОСОБА_3 , батьківських прав щодо доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою суду від 12.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Відповідач, скориставшись своїм правом, 24.01.2024 подала до суду відзив, у якому зазначає, що позивач надав до суду до позовної заяви в додатках цілу папку папері, вважаючи їх доказами по справі та посилаючись на них, намагається переконати суд в ухиленні ОСОБА_3 від виконання своїх материнських обов?язків щодо дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в недобросовісності і непорядності останньої, вводячи в оману щодо неприйняття ніякої участі її в вихованні та утриманні дитини.

Саме із-за складного сімейного життя з позивачем, який нехтував сімейними узами та вибрав роботу на перше місце і особливо своє фінансове збагачення, чим пригнічував відповідача перед іншими людьми, в тому числі і перед власною дитиною; підліткового періоду та формування дитини, як особистості, привело до того, що відповідача стали не помічати у родині, ігнорувати, а потім і принижувати, і як наслідок у відповідача з`явились прояви байдужості до особистого життя, але не до дитини. Зазначає, що не байдужа до дитини з самого народження, постійно намагається це довести колишньому чоловіку, соціальній службі та іншим. Відповідач перебувала у декретній відпустці з донькою майже 6 років, оскільки вона перенесла хірургічне втручання.

Спочатку відповідач намагалася боротися за повноцінну сім?ю, і прояви неадекватної поведінки членів сім`ї відносно неї, просте не бачила, а коли збагнула, що всі навкруги проти неї, вже нічого не змогла вдіяти.

Нажаль насильство зі сторони колишнього чоловіка та виклики правоохоронних органів, перевтілилося на оформлення обвинувальних документів відносно відповідача.

Будучи в розпачі, у відповідача виникали депресії. Своїми думками вона, як жінка, ділилася з дочкою, але дочку ОСОБА_4 своїм фінансовим станом підкупив колишній чоловік та залякав її.

Як наслідок цього: безвідповідальні чисельні наклепи до правоохоронних органів, адміністративні протоколи і справи в суді та інше.

Так як розлучення відбулося через судове рішення від 10 березня 2021 року, тобто скоро буде 3(три) роки від тієї дати, позивач не виключає, що колишній чоловік намагається на теперішній час, позовом про позбавлення батьківських прав, позбавити відповідача в майбутньому права власності на спільне майно, як рухоме так і не рухоме.

Просить суд звернути увагу на той факт, що відповідач я не є хронічним алкоголіком або наркоманом, на обліках в психіатричних і наркологічних, а тим більше в інфекційних та протитуберкульозних диспансерах не стоїть, має постійне місце реєстрації та проживання, не особа з інвалідністю, хоча психологічний стан бажав би бути кращим.

Відповідач офіційно працювала в галузі медицини до лютого 2023 року, маючи вищу освіту, а потім стояла на обліку в центрі зайнятості, так як їй було протипоказано фізичні та розумові навантаження, що підтверджується копією висновку ЛКК від 17.05.2023 року.

Посилання позивача в додатках на постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності за насильство в сім`ї за ст. 173-2 КУпАП, жодним чином не вказує на жорстоке поводження з дитиною.

Притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ст.184КУпАП (невиконання батьками або особами, що їх заміняють, обов?язків щодо виховання дітей), не існує в апріорі.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов?язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків. свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов?язків може мати місце, коли вони не ліклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовкия до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти, тощо.

Саме зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов?язками.

Хоче також звернути увагу суду на те, що вирішуючи питання про позбавлення батьківських прав повинно бути враховано, що одночасно вирішується доля дитини, дочки ОСОБА_4 , якій на даний час ще не виповнилося 14 років, яка ще не в повній мірі розуміє навколишнє своє становище, не по стану здоров?я, а по віку, так як особистість ще формується як фізично так і духовно. ОСОБА_4 потрібно тепло, ніжність, підтримка та ласкаве слово матері, тієї людини, що народила і пустила її на цей світ.

Позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом, який тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позивач, будучи на засіданні комісії органу опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради -17.01.2024 року, наводила аргументи своєї участі в вихованні дитини, та заперечувала проти позбавлення мене батьківських прав, так як на її переконання, не має жодної з підстав, відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України - позбавити батьківських прав.

На переконання відповідача, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону, уже неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 49,76,178,263,264 ЦІК України заявляє, що позов відносно неї не визнає, а тому прошу суд в його задоволенні - відмовити.

Представник позивача надала 29.01.2024 відповідь на відзив, у якому зазначає, що Відповідач стверджує, що у всьому винуватий Позивач, який поставив роботу на перше місце і яке привело до погіршення стосунків в сім"ї. Але, по-перше, проявляти турботу про сім?ю, тому у тому числі забезпечувати сім?ю фінансово є нормальною складовою будь-яких стосунків. Дійсно ОСОБА_2 після народження дитини та перебуванням дружини у декретній відпустці вимушений був взяти на себе повне фінансове забезпечення дружини, щоб його колишня дружина і малолітня дитина мали гідний рівень життя, були забезпечені продуктами харчування, засобами особистої гігієни, ліками, одягом, взуттям, іграшками, розвагами.

Після виходу з декрету ситуація не змінилася, оскільки Відповідачка всі зароблені гроші витрачала не на потреби сім?ї, а на власні потреби, в тому числі на алкоголь.

Твердження Відповідачки відносно того, що саме через усвідомлення свого обов`язку, передбаченого ст. 84 Сімейного кодексу України, і гідного його виконання Позивачем, ОСОБА_3 відчувала себе пригніченою, що призвело до депресії, свідчить лише про небажання останньої прикладати певні зусилля задля виховання дитини в дусі любові до своєї сім?ї, що передбачає стаття 150 Сімейного кодексу України.

Всі зусилля Відповідачка спрямовувала на розхитування взаємовідносин у сім?ї, погіршення власного морального стану та налаштування дитини проти власного батька, що лише підтверджується словами ОСОБА_3 про те, що своїми думками вона ділилась із малолітньою донькою.

Маючи дійсне бажання покращити свій моральний стан, згідно ст. 49 Конституції України, відповідно до якої кожен має право на охорону здоров?я, медичну допомогу та медичне страхування, ОСОБА_3 мала повне право звернутись за медичною допомогою до спеціаліста, а не перекладати свої психологічні проблеми на малолітню доньку. Адже Відповідач сама зазначила, що була у розпачі і у неї виникла депресія. Вона, як лікар, працюючий до декрету в психоневрологічному диспансері, знала, що депресія - це захворювання і мала всі можливості звернутись до кваліфікованого лікаря, який може надати якісну медичну допомогу, але віддала перевагу бездіяльності і лише продовжила звинувачувати у власному психологічному стані своїх рідних.

Більш того, ОСОБА_3 посилається на проблеми у стосунках з чоловіком, з яким перебувала в шлюбі, але не зазначає коли саме ці стосунки погіршилися. Якщо спільне проживання з чоловіком стали неможливими, виникає питання чому ОСОБА_3 раніше не скористалась своїм правом, яке передбачене ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року і не припинила шлюбно-сімейні відносини з Позивачем.

Також, якщо Відповідачка вважала своє сімейне життя складним, що, з її слів, саме і призвело до значного погіршення її психологічного стану, але до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу звернувся саме позивач в 2020 році.

Ухвалою від 06.10.2020 року суд під час розгляду справи про розірвання шлюбу у справі N?711/3827/20 по клопотанню відповідача надав сторонам строк для примирення 01 (один місяць). Після цього вже Позивач звертався з заявою про надання строку на примирення 4 місяці, яке суд задовільнив. Але примирення не відбулося і шлюб був розірваний, оскільки позивачка не стала на шлях виправлення і продовжувала вживати алкогольні напої.

Не зрозуміло яке відношення колішнє місце роботи Відповідачки має до виконання нею своїх батьківських обов?язків. Місце роботи, звички і вподобання ОСОБА_3 до народження дитини жодним чином не пов?язані із процесом виховання дитини і не доводять, що вона була люблячою і турботливою матір?ю. А ось ігнорування нею необхідності звернутися до лікаря задля отримання медичної допомоги з причини поганого психологічного стану, як вона сама зазначає, свідчить про байдужість матері до того, як її нестабільна психіка впливала на процес формування особистості малолітньої дитини.

Повертаючись до інформації про психологічну роботу з ОСОБА_4 , наданої психологом Черкаського міського центру соціальних служб Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради та пояснень самої ОСОБА_4 , вбачається як неадекватна поведінка ОСОБА_3 відобразилась на дитині, наділивши ОСОБА_4 низкою страхів. ОСОБА_4 боїться залишатись наодинці з матір?ю, боїться в черговий раз побачити Відповідачку в стані алкогольного сп`яніння, бо це може призвести до чергового фізичного насильства з боку Відповідачки. Єдиний захист малолітньої дитини - це її батько, який впродовж всього життя дитини піклується про доньку, лікує, виховує, допомагає у навчанні, на постійній основі цікавиться успіхами та інтересами дитини.

Сам факт проживання з такою людиною суперечить найкращім інтересам дитини.

Неадекватна поведінка ОСОБА_3 , зловживання нею алкоголем, вчинення фізичного і психологічного насильства щодо малолітньої доньки продовжуються тривалий час, а самі останні 6 років. За цей тривалий проміжок часу Позивач доклав велику кількість зусиль задля того, щоб допомогти колишній дружині вирішити свої психологічні проблеми і подолати залежність. ОСОБА_2 неодноразово попереджав колишню дружину про можливі наслідки її аморального способу життя, пояснював як це відображається на їх спільній малолітній дитині, пропонував звернутись за медичною допомогою, але Відповідачка ігнорувала всі намагання ОСОБА_2 , обираючи комфортний для себе спосіб життя і не замислюючись про можливі наслідки.

Потреби та інтереси ОСОБА_4 щоденно свідомо ігнорувались матір?ю. Звідси можна зробити логічний висновок, що від виконання своїх батьківських обов?язків Відповідачка ухилялась умисно, усвідомлюючи всі можливі наслідки і за майже 6 років не вчинила жодної із дій, спрямованих на зміну своєї аморальної поведінки і налагодження взаємовідносин із Донькою.

До того ж, Відповідачка, на відміну від Позивача, не надала жодного доказу, який підтвердив би хоч найменшу її участь у виконанні своїх батьківських обов?язків, піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанні, підготовці до самостійного життя.

Надання Відповідачкою відзиву на позовну заяву жодним чином не доводить її інтерес до дитини. Після вжиття Позивачем всіх можливих заходів впливу, які не порушували б права ОСОБА_3 , вважає, що змінити її поведінку по відношенню до доньки вже неможливо.

Ухвалою суду від 20.02.2024 із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та її представник адвокат Семенюк О.Г. підтримали позовні вимоги та просили їх задоволити у повному обсязі на підставі доводів, наведених у позовній заяві та доказів доданих до неї. Додатково повідомила, що приблизно 7 років тому відповідач зловживає алкогольними напоями. Донька спочатку не розуміла поведінку матері., вважаючи її дивною. Коли донька пішла до школи мати не забрала її додому, після чого позивач почав сам забирати дитину зі школи. Коли відповідач пішла на роботу, то стала приходити в стані сп`яніння. Неодноразово відповідачку приводили додому незнайомі люди, поліція. Відповідач у стані сп`яніння влаштовує психологічне і фізичне насилля над дитиною, вживає ненормативну лексику, може зникнути на декілька днів, двічі влаштовувала пожежу у квартирі, коли вдома була дитина. Викликала безпідставно поліцію, рахуючи, що дитина зникла, а донька в цей час була з батьком на прогулянці або балконі. Такі дії вчинялись відповідачем у стані алкогольного сп`яніння. Позивач намагався зберегти сім`ю, примирити матір та доньку. Позивач постійно цікавиться життям доньки, відвідує школу, приділяє увагу, придбаває одяг, харчі, готує їжу. Розуміє, що крайній захід - позбавити батьківських прав, але мати не приділяє уваги доньці, вживає насилля, не цікавиться дитиною, самоусунулась від своїх обов`язків, а дитина втратила відчуття безпеки. Додала, що про винесену судом постанову від 25.06.2024 їм не відомо і вони будуть її оскаржувати.

Представник відповідача та відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Відповідач повідомила, що її поведінка пов`язана з її станом здоров`я. Повідомила також, що коли донька була малою, то вона займалась нею, її здоров`ям, а батько за це сплачував. Вона приділяє увагу доньці, любить її, хоче налагодити стосунки, але донька агресивна до неї, категорично не бажає спілкуватись з нею, не дозволяє відвідувати школу, гуртки, не бажає з нею відвідувати кіно, грубить матері, може застосувати силу щодо відповідача. Особливо не бажає спілкуватись, коли про це стає відомо батькові. Вважає, що позивач «підкуповує» дитину, обіцяє матеріальні цінності та поїздки, у замін на не спілкування з відповідачем. Для проведення спільного часу з донькою у відповідача немає коштів, а просто гуляти з матір`ю донька не хоче. Повідомила, що наразі не має впливу на доньку, ніяких навичок не прививає, не готує до дорослого життя. Зазначає, що у них з позивачем різні погляди на виховання дитини, тому вона не відвідує школу, бо різні думки у батьків- це дивно. Вважає, що підставою позову є взаємовідносини між подружжям. Бажає, що б ОСОБА_4 була поза зоною конфлікту, бо вона копіює поведінку батька до відповідача. Не заперечує факт того, що її один раз привели додому сторонні, але їй тоді було погано. Повідомила, що наразі є перемовини щодо влаштування її на роботу. У подальшому у судові засіданні від 10.06.2024 та 15.07.2024 не з`являлась.

Представник відповідача адвокат Траченко І.В. заперечувала щодо задоволення вимог. В цілому вважає, що самоусунення матері від виховання дитини не доведено, а позбавлення батьківських прав матері - є найжорсткішим заходом. Вважає, що наразі дитина має повне фінансову залежність від батька, тому може мати таку поведінку. Звернула увагу, що у разі позбавлення батьківських прав матері, то у дитини не буде рідних, окрім батька, а це не буде відповідати найкращим інтересам дитини.

У судовому засіданні заслухана ОСОБА_4 , яка повідомила, що є ученицею школи. З народження проживає з батьками. Має приємні спогади з дитинства щодо матері - вони гуляли, читали, ходили в театр. Розповіла, що мати вживає алкоголь з 2013 року, а з 2019-2020 року ситуація щодо цього погіршилась. З того часу з матір`ю почуває себе дискомфортно, щодо неї мати вчиняє фізичне та психологічне насилля. Повідомила, що раніше матір любила, зараз не може висловити своє відношення. Авторитетом для неї є тато, який вчить її всьому, проводить з нею час, приділяє увагу. Додала, що нічого поганого тато про матір не говорив. ОСОБА_4 відомо щодо позову про позбавлення батьківських прав її матері щодо неї, який вона підтримує та бажає, що ОСОБА_3 позбавили батьківських прав щодо неї, ОСОБА_4 .

Представник третьої особи не заперечувала щодо задоволення позовних вимог. Вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо доньки ОСОБА_4 буде відповідати найкращим інтересам дитини.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.04.2010 відповідач ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком зазначений ОСОБА_2 .

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 10.03.2021 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано.

ОСОБА_2 працевлаштований на посаді генерального директора ТОВ «Техно-Инвест», має сталий дохід, має у власності квартиру за адресою АДРЕСА_2 , позитивну характеристику з місця роботи.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 26.06.2024 ОСОБА_2 військово-лікарською комісією від 07.03.2023 визнаний непридатним з виключенням з військового обліку.

ОСОБА_3 з 16.02.2023 звільнена з посади лікаря психіатра КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» на підставі наказу № 10- ос від 15.02.2023 за угодою сторін. З 08.03.2023 по 05.06.2023 отримувала виплату допомоги по безробіттю.

Відповідно до Висновку ЛКК № 51/36 від 17.05.2023 ОСОБА_3 протипоказані протягом 3 місяців важка фізична праця, психоемоційне перевантаження, нічні зміни.

Як зазначено у договорі від 28.03.2024 ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_3 .

Згідно Договору дарування частки в праві власності на квартиру від 07.07.2024 ОСОБА_3 подарувала свою частку у квартирі АДРЕСА_4 , ОСОБА_4 .

Постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 10.07.2020 визнано ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено штраф.

Постановою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 11.10.2021 визнано ОСОБА_3 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено штраф. У судовому засіданні ОСОБА_3 вину визнала у повному обсязі.

Постановами Придніпровського районного суду міста Черкаси від 03.07.2020 та від 25.06.2024 провадження відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю складу ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та ч. 1 ст. 184 КпАП.

На запит адвоката Семенюк О.Г. 10.02.2023 надана інформація ЧРУП ГУНП в Черкаській області щодо результатів розгляду звернень ОСОБА_2 з приводу вчинення домашнього насильства відносно малолітньої з боку матері. З якої слідує, що 09.09.2020, 15.09.2020, 28.10.2020, 12.05.2020, 15.05.2020.15.05.2020,23.08.2021 та 07.02.2022 позивач звертався до поліції з приводу дій ОСОБА_3 відносно доньки ОСОБА_4 . Встановлено, що декілька раз ОСОБА_3 була у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до відповіді від 25.08.2023 № 1121 Черкаського міського центру соціальних служб ними здійснювався соціальний супровід сім`ї. Встановлено, що батьки дівчинки перебувають в тривалому конфлікті декілька років. ОСОБА_4 зазначає, що мати вживає алкоголь і часто перебуває у стані алкогольного сп?яніння. Дівчина залучена у конфліктні відносини батьків, через що має страхи та тривожність. Відносини з мамою конфліктні. Виявлену регресивну поведінку до більш дитячої, що може свідчити про постійний стрес, що переживає дитина. У ОСОБА_4 проблеми з комунікацією з однолітками, труднощі зі знайомством з людьми. Конфліктні відносини в родині негативно впливають на дитину і можуть спричиняти ряд наслідків в майбутньому. Через нездорові відносини з мамою дівчинка не може вибудувати здорову прив?язаність, що може впливати на її подальші відносини з протилежною статтю та соціальним середовищем. Через наявну низку страхів, дитина має проблему в повній реалізації себе як особистості. Підлітковий вік має важливі новоутворення які включають розуміння ролей середовища через соціальні групи. Через обмеженість наразі ОСОБА_4 бути включеній в соціальні групи дитина може мати ризики адекватного залучення в соціальні ролі у дорослому житті. Основною причиною постійного стресового стану дитини являються конфлікти в сім?ї.

Згідно з характеристикою від 15.09.2023 за підписами директора Черкаської гімназії № 31 ОСОБА_10 та класного керівника ОСОБА_11 вбачається, що за період роботи класним керівником з 2022 року остання знайома тільки з батьком ОСОБА_4 , він був присутнім на всіх зборах, цікавився навчанням дитини, відповідально ставиться до її виховання в сім`ї, реагує на інформацію щодо школи та навчання. З матір`ю класний керівник не знайома, ніякої участі у вирішенні питань шкільного та позашкільного життя доньки вона не приймала.

У відповідності до висновку Виконавчого комітету Черкаської міської ради від 26.01.2024 № 542-01-21 зазначається, що на засіданні Комісії малолітня ОСОБА_4 повідомила, що мати перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння принижує її, ображає, неодноразово застосовувала до неї фізичну силу. Наразі дівчинка категорично відмовляється від спілкування з матір?ю та підтримує позицію батька.

Громадянка ОСОБА_3 не спростовувала факти озвучені малолітньою, але додала, що на її думку, жертвою домашнього насильства є вона.

Зібраними документами підтверджено, що протягом тривалого часу мати усунулася від виконання покладених на неї обов?язків по вихованню, утриманню та лікуванню дитини , що виражається в її бездіяльності та свідомому нехтуванні своїми батьківськими обов`язками, чим позбавила доньку права на належне батьківське виховання та утримання. Комісією не встановлено жодних обставин, які б унеможливлювали виконання громадянкою ОСОБА_3 обов?язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 повністю відповідає інтересам дитини, яка не повинна страждати через те, що мати не піклується про неї, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, свідомо поклавши виконання цих обов?язків на батька ОСОБА_2

3 огляду на викладене, виконавчий комітет Черкаської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає що позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_3 буде відповідати найкращим інтересам малолітньої ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно Акту № 66 обстеження умов проживання від 09.02.2023 для виховання та розвитку дитини створені умови, дитина має окрему кімнату.

Дослідивши Акт оцінки потреб сім`ї № 96 та Висновок оцінки потреб сім' ї від 15.02.2023 вбачається, що ОСОБА_4 мала випадки фізичного насилля з боку матері, має негативні стосунки з матір`ю, через що має пригнічений стан.

Суд не бере до уваги подані письмові пояснення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , оскільки вони адресовані Службі у справах дітей. Даних осіб суд як свідків не допитував, клопотань щодо такого допиту сторонами не заявлялось.

Загальновідомим та сталим є те, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова від повільність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, що їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для її розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків це є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За приписами ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Згідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Звертаючись з позовом про позбавлення батьківських прав позивач посилається зокрема на те, що відповідач зловживає алкоголем, у стані алкогольного сп`яніння вчиняє фізичне та психологічне насилля над дитиною ОСОБА_4 , мати повністю самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, дитина не почувається безпечно поряд з матір`ю. Подання такого позову є свідомим, оскільки позивачем вживались заходи щодо зміни ситуації та неодноразово проводились бесіди з відповідачем.

Суд акцентує увагу на те, що вживання алкоголю відповідачем має як наслідок прояв негативної поведінки, що безумовно впливає на психоемоційний стан членів сім`ї, а особливо дитини-підлітка.

Як на підставу ухилення матері від виконання батьківських обов`язків позивач також посилається на свідоме та умисне ухилення ОСОБА_3 від їх виконання, окрім вживання алкоголю, внаслідок чого дитина не може вчитися, вільно та безпечно перебувати у своїй кімнаті, є не піклування в матеріальному плані про дитину, не дбання про неї, відсутності інтересу до життя доньки. Варто звернути увагу на те, що висловлюючи свою думку у судовому засіданні ОСОБА_4 повідомила про невизначеність почуттів до матері, враховуючи її поведінку, та повідомила про авторитет батька, його участь у її житті.

Суд відзначає, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Тому суд має пересвідчитися, що зазначені органом опіки і піклування обставини справді свідчать про умисне ухилення матері від виконання батьківських обов`язків та є підставою для позбавлення її батьківських прав відносно доньки.

У рішенні від 16.07.2015 у справі «Мамчур проти України» Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» зазначено, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Отже, з-поміж доводів органу опіку і піклування та батьків дитини перевагу мають якнайкращі інтереси дитини.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю та таке позбавлення прав є насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Враховуючи положення п.8 ст.7 Сімейного Кодексу України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17).

Судом під час розгляду справи у судовому засіданні не було встановлено, що відповідачу чинилися перешкоди належним чином виконувати свої батьківські обов`язки, або, що відповідач не виконує батьківські обов`язки з поважних причин, тому з урахуванням інтересів дитини суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, і погоджується з висновками органу опіки та піклування.

Суд зазначає про обов`язок ставити на перше місце "якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

У даній справі, що суд дійшов висновку про те, що мати нехтує потребами доньки, чим не дає дитині належного батьківського виховання, фактично дистанціювалась від виконання своїх батьківських обов`язків.

Сам по собі факт заперечення матір`ю позбавлення її батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити свою поведінку.

Отже, ураховуючи викладене, суд, на підставі оцінених доказів дійшов висновку про те, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав є тим крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи обумовлюється саме інтересами дитини.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.1 ст.169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч.4 ст.169 Сімейного кодексу України суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 259, 263-265, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу ст. 150, 155, 164, 165, 181, 192 Сімейного Кодексу України, Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2 ст. 51 Конституції України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Семенюк Ольга Григорівна, до ОСОБА_3 , третя особа: Виконавчий комітет Черкаської міської ради в особі органу опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлений 25.07.2024.

Головуючий: Н. М. Кондрацька