ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8878/24 Справа № 209/3330/13-ц Суддя у 1-й інстанції - Шендрик К. Л. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Новікової Г.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року у цивільній справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Кей-Колект про заміну сторони виконавчого провадження (суддя першої інстанції Шендрик К.Л.),

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» звернулось до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в обґрунтування якої вказаною, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.10.2009 року позов АКІБ УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволений. 13.02.2012 року між АКІБ УкрСиббанк та ТОВ Кей-Колект було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого АКІБ УкрСиббанк відступило ТОВ Кей-Колект , а ТОВ Кей-Колект набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором укладеним ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Враховуючи набуття заявником права вимоги заборгованості за кредитним договором, просять замінити вибулого стягувача на правонаступника ТОВ Кей-Колект .

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Кей-Колект про заміну сторони виконавчого провадження відмовлено.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась представник ТОВ «Кей-Колект» - Вишневська О.І., та подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування обставин справи та без дослідження доказів у справі.

Мотивує скаргу тим, що ТОВ «Кей Колект» не просив про видачу дублікату виконавчих листів, а звернувся з заявою про заміну сторони по виконавчому листу №2-1687.

Наголошує на тому, що рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23 жовтня 2009 року у справі № 2-1687/2009 станом на сьогоднішній день залишається не виконаним, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не погашають заборгованість та ухиляються від самостійного виконання даного рішення суду.

Зазначає, що суд першої інстанції розглядаючи заяву ТОВ «Кей-Колект» про заміну позивача у справі (стягувача у виконавчому листі) застосував норми права якими врегульовано питання заміни сторони виконавчого провадження, а не позивача у справі (стягувача у виконавчому листі), що призвело до ухвалення помилкового рішення.

ОСОБА_3 просила ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року скасувати та задовольнити заяву ТОВ «Кей-Колект» у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 23.10.2009 позов АКІБ УкрСиббанк до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задоволений.

13.02.2012 року між АКІБ УкрСиббанк та ТОВ Кей-Колект було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого АКІБ УкрСиббанк відступило ТОВ Кей-Колект, а ТОВ Кей-Колект набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором укладеним ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції дійшов висновку, , що рішенням суду від 23.10.2009 року по справі № 209/3330/13-ц було стягнуто солідарно з відповідачів загальну заборгованість у розмірі 291729,03 грн. на користь АКІБ УкрСиббанк, а заявник просить видати дублікати виконавчих листів на стягнення окремо з кожного боржника заборгованості на суму 291729,03 грн.

Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Зі змісту ч.1 ст. 512 ЦК України вбачається, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч. 3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно з п.1 ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Під правонаступництвом у виконавчому провадженні необхідно розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості вчиняти будь-які дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження», зокрема не має права вимоги до боржників щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреслене завдання включає в себе як своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, так і досягнення мети ефективного захисту порушених прав шляхом своєчасного та ефективного виконання судового рішення.

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою ст. 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін.

Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні, саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з правилами статті 55 ЦПК України.

Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року у справі № 34/425.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19.03.1997 року).

З матеріалів справи вбачається, що 17 червня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» назву змінено на акціонерне товариство «УкрСиббанк» «Банк», «Первісний кредитор») та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 0 відповідно до умов якого, Боржнику надано кредит (грошові кошти) у розмірі 35 825,00 дол. США під 14,50 % річних строком до 18.06.2018 року. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання кредитних зобов`язань, між Банком та Боржником 1 укладено Договір Іпотеки № 0/1 від 17.06.2008 року, посвідчений нотаріусом Дніпродзерджинського міського нотаріального округу Красношлик Л.Л. та зареєстровано в реєстрі за №1584 (далі «Договір Іпотеки»), відповідно до умов якого, в іпотеку передано нерухоме майно: 2-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та є власністю іпотекодавців.

17 червня 2008 року між Банком та ОСОБА_2 (далі «Боржник 2») укладено Договір поруки № 0/2 (далі «Договір поруки»), як забезпечення виконання кредитних зобов`язань Боржника 1 за Кредитним договором. На підставі неналежного виконання кредитних зобов`язань Боржником, Банк звернувся до Дніпровського районного суду м. Дніпродзерджинська Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором та договором поруки.

23 жовтня 2009 року Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзерджинська Дніпропетровської області по справі № 2-1687/2009 позовні вимоги Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договорами поруки, задовольнити у повному обсязі. Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" заборгованість за сумою кредиту в розмірі 267917,41 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 22947,23 грн., заборгованість за пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором в розмірі 864,39 грн., а всього стягнути 291729,03 грн. (двісті дев`яносто одну тисячу сімсот двадцять девять) грн. 03 коп. та судові витрати - судовий збір в сумі 1700 грн. (одну тисячу сімсот) грн. та витрати на інформаційне-технічне забезпечення процесу в сумі 30 (тридцять) грн.

29.12.2009 ркоу Первісному кредиторові Дніпровського районного суду м. Дніпродзерджинська Дніпропетровської області по справі № 2-1687/2009 було видано виконавчі листи про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за сумою кредиту в розмірі 267917,41 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 22947,23 грн., пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором в розмірі 864,39 грн., всього стягнути 291729,03 грн.

Таким чином, ТОВ «Кей-Колект» набуло право грошової вимоги за виконавчим листом № 2-1687, стягувачем у якому зазначено АКІБ «Укрсиббанк».

Зазначене свідчить про наявність правових підстав до задоволення заяви й заміни сторони у виконавчому провадженні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені норми процесуального права, що призвело до помилкового висновку, про залишення позовної заяви без розгляду.

Колегія суддів вважає, що зазначені порушення судом першої інстанції норм процесуального права є підставою для скасування ухвали суду та часткового задоволення заяви ТОВ «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження, судове рішення було ухвалено про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості,а не з кожного окремо, також на підставі резолютивної частини рішення було видано виконавчий лист про солідарне стягнення суми заборгованості з боржників.

Керуючись статтями 367, 374,376 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 червня 2024 року скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити частково.

Замінити стягувача Публічне акціонерне товариства «УкрСиббанк» на його правонаступника Товариство х обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (код ЄРДПОУ 37825968, юридична адреса: 01103, м. Київ, печерський район, вул.. Менделєєва, буд. 12 офіс 94/1) у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №2-1687 виданого 29.12.2009 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованості за сумою кредиту в розмірі 267917,41 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 22947,23 грн., пенею за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором в розмірі 864,39 грн., всього стягнути 291729,03 грн.

В іншій частині заяви відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Судді: О.В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Г.В. Новікова