Справа № 212/2990/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участю секретаря судового засідання Білої А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька,
21 березня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який у подальшому змінила, збільшивши позовні вимоги (в ред. від 05.06.2024), до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить суд надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 без згоди батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову посилається на те, що у період з 05.03.2023 неповнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за місцем свого постійного проживання, а саме за місцем реєстрації батька ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 реєстрація місця проживання неповнолітнього була скасована, у зв`язку з чим, позивач як мати неповнолітнього сина ОСОБА_4 , звернулася до органу реєстрації з заявою про реєстрацію місця проживання сина за місцем реєстрації її проживання: АДРЕСА_1 , однак їй було в цьому відмовлено через відсутність згоди батька ОСОБА_2 . Отримати дозвіл від відповідача позивач не має змоги, оскільки його засобів зв`язку вона не має, з сином батько не спілкується, адресу свого фактичного місця проживання (перебування) відповідач не повідомляв, і при випадковій зустрічі відмовився надати таку згоду. Невизначеність реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини суперечить інтересам самої дитини, у зв`язку з чим вона вимушена звернутися з цим позовом до суду.
Ухвалою судді від 04 квітня2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, залучено до участі у справі як третю особу виконком Покровської районної в місті ради, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, призначено підготовче засідання на 24 квітня 2024 року.
Ухвалою суду від 24 квітня 2024 року підготовче засідання відкладено на 20 травня 2024 року через неявку учасників справи.
Ухвалою суду від 20 травня 2024 року підготовче засідання відкладено на 18 червня 2024 року через неявку учасників справи.
05 червня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог.
18 червня 2024 року підготовче засідання відкладено на 27 червня 2024 року через відсутність відомостей про отримання відповідачем та третіми особами заяви про збільшення позовних вимог.
27 червня 2024 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 10 липня 2024 року.
Ухвалою суду від 10 липня 2024 року судовий розгляд відкладений на 26 липня 2024 року через неявку відповідача.
Ухвалою суду від 26 липня 2024 року закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, у зв`язку з відсутністю предмету спору.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву про проведення судового розгляду за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомленим належним чином у відповідності з вимогами ч. 11 ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце проведення судового засідання, не з`явився до суду повторно, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від на адресу суду не надходило, у встановлений ухвалою про відкриття провадження у справі строк відзив на позовну заяву відповідачем не поданий.
Від представника третьої особи - виконкому Металургійної районної в місті ради Касимової Н. надійшла заява, у якій вона просить розглянути справу за її відсутності, та задовольнити позовні вимоги позивача про надання дозволу на реєстрацію місця проживання сина за її місцем реєстрації без згоди батька.
Представники третіх осіб - виконкому Покровської районної в місті ради та Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі до суду не з`явилися, були належним чином повідомленими про час, дату та місце проведення судового засідання, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за їх відсутності суду не надали.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд).
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтями 76, 78, 79 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2012 року (а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_3 , батьками якого в свідоцтві про народження зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с.8).
Як вбачається з відповіді № 526269 від 04.04.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 з 14.03.2024 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).
Відповідно до отриманих судом відомостей з Реєстру Криворізької міської територіальної громади ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 у зв`язку з вибуттям до нового місця проживання з 26.10.2023 і на час розгляду справи його зареєстроване місце проживання невідоме (а.с. 15).
21 травня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Департаменту адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі із заявою про реєстрацію його місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за адресою проживання його матері ОСОБА_1 , яка надала згоду на таку реєстрацію.
У задоволенні вказаної заяви ОСОБА_3 було відмовлено відповідно до п. 32 постанови КМУ від 07.02.2022 № 265, зокрема у зв`язку з відсутністю згоди батька ОСОБА_2 , який є законним представником неповнолітнього (а.с. 55-57).
Орган опіки та піклування виконкому Металургійної районної в місті ради вважав за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 і надати дозвіл на реєстрацію місця проживання сина за своїм місцем реєстрації без згоди батька (а.с. 72).
Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.
Стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Стаття 310 ЦК України визначає право кожної фізичної особи на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.
Свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, за винятком обмежень, які встановлені законом, гарантує громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, і стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Відповідно до частини 4 статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Під терміном «місце проживання» в статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» розуміється - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Під терміном «реєстрація» розуміється - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Разом з тим, стаття 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» покладає на громадян України, а також іноземців чи осіб без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, обов`язок зареєструвати своє місце проживання протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265, затверджений Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування).
Відповідно до пункту 32 Порядку у разі подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особою, яка не досягла 18-річного віку, реєстрація місця проживання (перебування) здійснюється за згодою батьків або інших законних представників такої особи.
Звертаючись до суду із позовом позивач зазначила, що вона не має можливості зареєструвати місце проживання дитини ОСОБА_3 за адресою свого проживання та реєстрації, оскільки відповідач з позивачем та дитиною не спілкується, його фактичне місце проживання невідомо, що позбавляє позивача можливості отримати згоду батька на реєстрацію місця проживання дитини з позивачем.
Принцип «забезпечення якнайкращих інтересів дитини», закріплений у Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року №44/25, ратифікованій Україною 27.02.1991 року, вимагає, щоб в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділялась якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ст. 3).
Так Європейській суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Байт і Кеннеді проти Німеччини» (п.67) «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини» (п.45).
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, враховуючи наведені вище правові норми, а також те, що відсутність реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , неможливість реєстрації його місця проживання за зареєстрованим місцем проживання матері ОСОБА_1 суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, виходячи насамперед з інтересів неповнолітньої дитини, суд, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з зазначених вище підстав.
Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі цього позову на підставі п. 7 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», то на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 81-84, 141, 211, 263-265, 268, 273, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради, виконавчий комітет Покровської районної в місті ради, Департамент адміністративних послуг виконкому Криворізької міської ради відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб у Металургійному районі, про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, - задовольнити.
Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено відповідно до вимог ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України 29 липня 2024 року.
Суддя: О. В. Колочко