РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2024 р. Справа № 597/1030/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Торської І.В.

за участю секретаря судового засідання Лопушняк З.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Кульгавець С.М., що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у об`єкті спільної сумісної власності - квартирі АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 220 становить 1/3 та визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцею за законом першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 право власності на спадкове майно після його смерті, яке складається із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входила частина квартири АДРЕСА_1 . Співвласниками інших частин вказаної вище квартири є позивачка та її матір відповідачка по справі ОСОБА_2 . Тобто спадкова квартира АДРЕСА_1 являється об`єктом спільної сумісної власності померлого ОСОБА_3 , позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 . 24.05.2024 року позивачка звернулася до нотаріуса Заліщицької ДНК із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на частину квартири АДРЕСА_1 , однак в.о. державного нотаріуса Заліщицької ДНК Дідик І.О. письмовою відповіддю №356/02-14 від 24.05.2024 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька та запропонувала звернутися до суду з метою вирішення питання по суті, оскільки визначити розмір частки у спірному спадковому майні, що належало спадкодавцю, не знаючи його волі неможливо.

Ухвалою Заліщицького районного суду Тернопільської області від 10.07.2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, однак предствник позивачки, адвокат Кульгавець С.М. надав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі, щодо задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20.08.2020 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входила частина квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на №53 від 24.02.1993 року.

Співвласниками інших частин вказаної вище квартири є позивачка та її матір відповідачка по справі ОСОБА_2 , що стверджується зазначеним вище свідоцтвом та витягом з ДРРПНМ №131845626 від 24.07.2018 року. Тобто спадкова квартира АДРЕСА_1 являється об`єктом спільної сумісної власності померлого ОСОБА_3 , позивачки ОСОБА_1 та відповідачки ОСОБА_2 .

Позивачка являється дочкою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_2 від 28.11.1966 року.

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцею першої черги після смерті батька ОСОБА_3 .

До майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 27.01.2021 року державним нотаріусом Заліщицької ДНК заведено спадкову справу №15/2021 за заявою позивачки ОСОБА_1 .

27.01.2021 року до Заліщицької ДНК із заявою про відмову від спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 звернулася відповідачка ОСОБА_2 .

27.01.2021 року до Заліщицької ДНК із заявою про відмову від спадкування після смерті батька ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_4 .

24.05.2024 року позивачка звернулася до нотаріуса Заліщицької ДНК із заявою про видачу їй свідоцтва про справо на спадщину за законом після смерті батька на частину квартири АДРЕСА_1 , однак в.о. державного нотаріуса Заліщицької ДНК Дідик І.О. письмовою відповіддю №356/02-14 від 24.05.2024 року відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька та запропонувала звернутися до суду з метою вирішення питання по суті, оскільки визначити розмір частки у спірному спадковому майні, що належало спадкодавцю, не знаючи його волі неможливо.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус може видати свідоцтво про право власності на спадщину після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого в спільному майні.

Згідно свідоцтва про право власності на №53 від 24.02.1993 року та витягу з ДРРПНМ №131845626 від 24.07.2018 року, квартира АДРЕСА_1 являється об`єктом спільної сумісної власності, співвласниками якої є: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавя, беручи до уваги, що позивачка згідно ч.1 ст.1268 ЦК України прийняв спадщину, вважаю що позовні вимоги щодо визнання за ним в порядку спадкування права власності ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, вказана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права, пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю.

Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

З огляду на зазначене, частка у праві спільної сумісної власності є рівними, отже, частка кожного із співвласників становить по 1 /3 частини.

А тому, суд приходить до висновку, що частка померлого ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , становила 1/3 частини.

За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачки про визнання за нею права власності в порядку спадкування, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах, оскільки позивачка не заявляє вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.

Керуючись ст.ст.15, 325, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1269, 1333 ЦК України, ст.ст. 208-209, 212-215, 218, 247, 264 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати, що частка померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у об`єкті спільної сумісної власності квартирі АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 220 становить 1/3.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцею за законом першої черги після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_3 право власності на спадкове майно після його смерті, яке складається із 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 25,5 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., до складу якої входить:

1-1 кухня, площею 8,2 кв.м.;

1-2 житлова кімната, площею 17,3 кв.м.;

І коридор, площею 6,1 кв.м. (спільного користування).

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складено 22.11.2024 року.

Суддя І.В. ТОРСЬКА