Справа № 372/5598/24
Провадження 2-2348/24
ухвала

21 жовтня 2024 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Потабенко Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РУБІКОН-ДЕВЕЛОПМЕНТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ ДІМ КВАРТАЛ», про розірвання договору купівлі-продажу майновий прав, визнання недійсним договору про надання правової допомоги, та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2024 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла вказана позовна заява прохальна частина якої містить наступну позовну вимогу: визнати договір про надання правової допомоги №3 від 28 січня 2021 року, який укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_4 » недійсним (нікчемним) з моменту його укладення та стягнути з Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_4 » на користь ОСОБА_1 сплачені грошові кошти по даному договору в розмірі 248 428,00 грн., штрафні санкції в розмірі 26 327,79 грн., інфляційні витрати в розмірі 125 805,14 грн., а всього стягнути 400 560,93 грн., а також понесені судові витрати.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Однак, подана заява не відповідає вимогам вказаних вище статей, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів частини 1 статті 16 ЦК, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з пунктами 4 і 5 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

З огляду на викладене позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів - предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається зі змісту позову позивач просить визнати договір про надання правової допомоги №3 від 28 січня 2021 року, який укладений між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем « ОСОБА_4 » недійсним (нікчемним) з моменту його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Недійсний договір це договір, який не створює правових наслідків, крім наслідків, пов`язаних із його недійсністю. Недійсність договору означає, що він не відповідає вимогам законодавства.

Нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду.

Відповідно до частину 2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Тобто позивач не визначився з підставою позову, оскільки правочин неможе одночасно бути визнаний судом і недійсним і нікчемним.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з Фізичної особи-підприємця « ОСОБА_4 » на його користь сплачені грошові кошти по договору в розмірі 248 428,00 грн., штрафні санкції в розмірі 26 327,79 грн., інфляційні витрати в розмірі 125 805,14 грн.,слід зазначити наступне.

Згідно статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина перша статті 549 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що по своїй суті неустойка - це конструкція, яка є видом забезпечення виконання зобов`язання та правовим наслідком його порушення (мірою цивільно-правової відповідальності). У статті 549 та в § 2 глави 49 ЦК України регулювання неустойки відбувається тільки з позицій забезпечення виконання зобов`язання. Неустойка (штраф чи пеня) може бути передбачена для забезпечення виконання зобов`язання. При цьому навіть визначення неустойки дозволяє констатувати, що законодавець пов`язує її стягнення саме з порушенням зобов`язання. Це підтверджується застосуванням таких понять та словосполучень, як «забезпечення зобов`язання», «порушення зобов`язання». Тому недопустимим є встановлення неустойки (штрафу чи пені) за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Тобто, штраф є фіксованою величиною й обчислюється: у відсотках, які рахуються; від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Тлумачення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» на яку посилається позивач як на підставу позову в цій частині позовних вимог дозволяє стверджувати, що вона поширюється на договори підряду та договори про надання послуг, а не на договори купівлі-продажу майнових прав. Відповідно прострочення зобов`язань, що виникли із договору підряду або договору про надання послуг зумовлює нарахування пені у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги) або в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Оскільки договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру не відноситься до договору підряду або про надання послуг, підстав до нарахування та стягнення пені не було.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 686/6910/16.

Крім того відповідно до ч. 4, 5 ст. 177 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У зв`язку з наведеним, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру та майнового характеру та подати суду відповідну квитанцію в оригіналі.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку на усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючисьст. 175, 177,185, 353 ЦПК України суддя,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «РУБІКОН-ДЕВЕЛОПМЕНТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ ДІМ КВАРТАЛ», про розірвання договору купівлі-продажу майновий прав, визнання недійсним договору про надання правової допомоги, та стягнення грошових коштів, залишити без руху, надавши позивачеві десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення вказаних недоліків.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя