Справа № 235/8068/21
Провадження № 2/204/889/24
РІШЕННЯ

іменем України

24 жовтня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі головуючого судді Книш А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість по сплаті компенсаційних платежів за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року перед позивачем у розмірі 17099,95 грн, з яких 12497,59 грн сума інфляційних втрат, 4602,36 грн 3% річних від простроченої суми боргу. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що 18 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №206/06/980-КЖ/051, відповідно до умов якого банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 36000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% річних строком погашення 18 липня 2016 року. В забезпечення виконання зобов`язань відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №206/06/980-П/051. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2021 року у справі №243/8360/20 в задоволенні позовних вимог Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. Вказує, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд встановив наявність порушеного права позивача, тобто обґрунтованість позовних вимог, застосувавши до вказаних позовних вимог строк позовної давності. Станом на день звернення з позовною заявою відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором перед позивачем не виконав. Заборгованість відповідача ОСОБА_1 по сплаті суми компенсаційних платежів відповідно до ст. 625 ЦК України за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року перед позивачем становить 17099,95 грн. Підставою для нарахування компенсаційних платежів є сума заборгованості за кредитом в розмірі 24224,97 грн та за відсотками в розмірі 26165,80 грн, яка набута позивачем відповідно до договору відступлення станом на 02 червня 2020 року та яка не була сплачена відповідачем ОСОБА_1 . Вказує, що договором поруки визначено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об`ємі, що і позичальник, позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Таким чином, відповідачі несуть солідарну відповідальність перед позивачем за невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов кредитного договору.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі.

06 грудня 2021 року на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачі просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зазначають, що дійсно 18 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №206/06/980-КЖ/051. Також в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки №206/06/980-П/051. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2021 року у справі №243/8360/20 суд дійшов переконання про припинення поруки та відсутність підстав для задоволення позову до відповідача ОСОБА_2 , а тому ОСОБА_2 не може бути співвідповідачем у даній справі. Позивач наполягає на сплаті суми компенсаційних платежів за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року, тобто проміжку часу, що фактично знаходиться поза межами строку позовної давності, яка була застосована до даних кредитних правовідносин, більш ніж на один рік. Позивачем надано лише розрахунок заборгованості відповідача ОСОБА_1 , який стосується нарахування інфляційних втрат та у якому відсутні вказівки за який період та за яким індексом інфляції проведено нарахування, а тому розрахунок заборгованості є неналежним доказом у розумінні ЦПК України. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості 09 листопада 2021 року, коли строк позовної давності для пред`явлення вимоги в рамках кредитного договору сплив 21 серпня 2017 року. Кінцевим терміном повернення за кредитним договором вважалася дата 18 липня 2016 року. Також вказують, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми заборгованості, які передбачені ст. 625 ЦК України, як похідні вимоги про стягнення основної суми боргу.

У відповіді на відзив, яка надійшла на адресу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області 21 січня 2022 року, представник позивача вказує, що у позивача виникло право на захист свого майнового права шляхом стягнення компенсаційних платежів на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, враховуючи, що зобов`язання відповідача ОСОБА_1 перед позивачем станом на дату надання відповіді на відзив не припинилися, оскільки не виконані належним чином, а останній втратив право на примусове стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором у зв`язку зі спливом строку позовної давності. Також позивач вважає, що наданий розрахунок заборгованості є належним та допустимим доказом, що підтверджує заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем у загальному розмірі 17099,95 грн.

Відповідно до частини сьомої статті 147Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 08.04.2022 № 17/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 листопада 2023 року прийнято до свого провадження дану цивільну справу, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

06 грудня 2023 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідачі просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Вказують, що на теперішній час зобов`язальні відносини відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором та зобов`язальні відносини відповідача ОСОБА_2 за договором поруки відсутні, присуджених до примусового стягнення грошових коштів (суми заборгованості) немає. Кредитор пропустив строк звернення до суду з вимогою до відповідачів про стягнення тіла кредиту, процентів за кредитним договором (рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області), тому 3% річних та інфляційні втрати згідно ст. 625 ЦК України не можуть бути нараховані у зв`язку з їх безпідставністю. Кредитор не має права на нарахування компенсаційних платежів на зобов`язання, яке існує лише в натуральному вигляді, тобто таке, що не підлягає захисту в судовому порядку.

Суд, дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини.

18 липня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №206/06/980-КЖ/051, відповідно до п.1.1. якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 36000 грн в порядку і на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2 передбачене цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 19 липня 2006 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_3 , згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 .

Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 16% річних (із розрахунку 360 днів у році).

Плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,34% від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом (без урахування розміру процентів, які позичальник повинен сплатити банку), зазначеним у п.1.1 цього договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом якого позичальник користувався кредитом, незалежно від фактичної кількості днів, протягом яких позичальник користувався кредитом.

Банк надає позичальнику кредит строком на 120 місяців.

19 липня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір поруки №206/06/980-П/051, п. 1.1. якого передбачено, що предметом даного договору є безвідзивне та безспірне зобов`язання відповідати перед кредитором за належне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору №206/06/980-КЖ/051 від 19 липня 2006 року, а саме: повернути до 18 липня 2016 року кредит у сумі 36000 грн; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 16% річних (із розрахунку фактичної кількості днів у періоді та в році 360 днів); сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня) (а.с.12-13).

19 червня 2006 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладений договір іпотеки №206/06/980-І/051, за яким іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає у іпотеку предмет іпотеки - квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 41,59 метрів квадратних, яка складається з двох кімнат, що стане власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між іпотекодавцем та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Горлівського міського нотаріального округу Полєжаєвою Г.М. 19 липня 2006 року, зареєстрований в реєстрі за №1357.

21 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та Державною іпотечною установою укладено договір про відступлення прав вимог, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором, укладеними між кредитором та позичальником, перейшло до Державної іпотечної установи.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2021 року у справі №243/8360/20, що набрало законної сили 23 липня 2021 року, в задоволенні позовних вимог Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено (а.с.14-23).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.10-11), заборгованість відповідачів за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року становить 17099,95 грн, яка складається з:

- інфляційні втрати 12497,59 грн;

- 3% річних 4602,36 грн.

Вирішуючи пред`явлені позовні вимоги судом враховується наступне.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Стаття 256 ЦК України містить визначення поняття позовної давності. Так, за змістом наведеної статті, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Наслідки спливу позовної давності встановлені статтею 267 ЦК України та передбачають, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Системне тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України у їх взаємозв`язку дає підстави для висновку, що натуральним є зобов`язання, вимога в якому хоча й існує, проте не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном.

Положення статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, як спеціальної міри відповідальності за порушення грошового зобов`язання, може бути застосовано до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Отже, кредитор у натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) та у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі № 715/1452/19 (провадження № 61-8415 св 20).

Позивач просить стягнути з відповідачів 3 % річних від простроченої суми боргу та інфляційні втрати за період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року.

Оскільки рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17 червня 2021 року у справі №243/8360/20, що набрало законної сили 23 липня 2021 року, відмовлено в задоволенні позовних вимог Державної іпотечної установи про стягнення заборгованості за кредитним договором до позичальника ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строку позовної давності та відмовлено у вимозі до поручителя ОСОБА_2 у зв`язку з припиненням поруки, то 3 % річних та інфляційні втрати позивачем нараховані до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язані.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державної іпотечної установи до відповідачів про стягнення заборгованості по сплаті суми компенсаційних платежів відповідно до ст. 625 ЦК України не підлягають задоволенню.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, понесені позивачем судові витрати на підставі ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 264 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Державна іпотечна установа, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, ідентифікаційний код 33304730.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий: