Провадження № 2/641/458/2024 Справа № 641/6466/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2024 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого - судді Музиченко В.О.

за участю секретаря - Подосокорської А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

справа № 641/6466/21

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_5 з 2012 року по 09.01.2019, а також визнати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначила, що приблизно з 2012 року вона почала зустрічатись з ОСОБА_5 . У 2014 році вони почали орендувати квартиру та жити разом. Вони мали спільний побут, бюджет, яким спільно розпоряджались. Також вони спільно подорожували до країни Тайланд у період з 06.05.2012 по 08.05.2012 року та у період з 19.11.2015 року по 01.12.2015 року. В цей час вона працювала у банку та мала великий дохід, який дозволяв їй робити заощадження на купівлю квартири. ОСОБА_5 був одружений з ОСОБА_7 , їх шлюб не склався та вони його розірвали 21.07.2018 року. 14.09.2018 року вони проживаючи з ОСОБА_5 однією сім`єю вирішили придбати квартиру АДРЕСА_1 . Квартира була придбана за 840000,00 грн. З метою розрахуватись за придбання квартири, нею 02.08.2018 року були зняті кошти в АТ «Таскомбанк» в сумі 1179,99 доларів США та 12.09.2018 року були зняті кошти в АТ «Банк Кредит Дніпро» в сумі 10000,00 доларів США. Одразу після придбання квартири вони в ній зареєструвались. В квартирі ними було зроблено ремонт та придбані нові меблі. 09.01.2019 року вони уклали шлюб та вона змінила прізвище на ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. До його смерті вона займалась його лікуванням, а після смерті поховала його за власні кошти. Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина у вигляді спірної квартири. З заявами про прийняття спадщини звернулись мати та донька ОСОБА_5 . В зв`язку із викладеними обставинами вона звернулась до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 липня 2024 року вказану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Музиченко В.О.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2023 року витребувані докази.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2023 року закрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2024 року замінено співвідповідача у справі та вирішено повернутись до підготовчого провадження.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 липня 2024 року закрито підготовче провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик до суду, причин неявки суду не повідомили, відзив на позов не надали.

Третя особа Друга Харківська міська державна нотаріальна контора надала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просили ухвалити рішення на розсуду суду.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного.

ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвали шлюб 21.07.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

14.09.2018 року ОСОБА_5 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., реєстровий номер 3920.

09.01.2019 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 уклали шлюб, про що видано свідоцтво серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч.2 ст. 3 Сімейного кодексу України та п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно вимог ч. 4 ст.3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, вирішуючи спір про поділ майна, необхідно як установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

У постанові Великої палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про поділ майна, необхідно установити як обсяг спільного нажитого майна, так і з`ясувати час та джерела його придбання, а вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки».

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Під час судового розгляду заявником не доведено та матеріали справи не містять належних, достатніх та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_2 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, зокрема, що постійно спільно проживали починаючи з 2012 року.

Подорожі до Таїланду, на підтвердження яких позивачем надано роздруківки про резервування, не можуть бути беззаперечним доказом спільного проживання.

Крім того, суд вважає необхідне звернути увагу на факт перебування ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі до 21.07.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Статтею 25 СК України передбачено, що жінка та чоловік можуть одночасно перебувати лише в одному шлюбі.

Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу.

Оскільки ОСОБА_5 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , який було розірвано 21.07.2018 року, то вимога про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2012 року по вказаний період задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Таким чином, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу буде суперечити вищевказаним нормам сімейного законодавства та є неефективним способом захисту порушених або оспорюваних прав. Так, встановлення факту спільного проживання чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, при наявності зареєстрованого шлюбу з іншою особою, якщо його не визнано фіктивним або недійсним, порушить право одного з подружжя та не досягне мети звернення заявника з вищевказаною заявою.

Також суд зауважує, що у Договорі купівлі-продажу спірної квартири, зазначено, що згідно заяви покупця в зареєстрованому шлюбі він не перебуває та в фактичних шлюбних стосунках не перебуває. В зв`язку з викладеним, твердження позивачки про те, що спірна квартира була придбана за спільні кошти безпідставні.

Надані позивачкою довідки з банків про зняття коштів, котрі, як вона зазначає, були призначені на придбання квартири не можуть бути підтвердженням факту спільного проживання однією сім`єю, також не можуть свідчити про спільне проживання, довідки про доходи, які отримувала позивачка.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, встановив, що заявником не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, тому дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_5 однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу.

Оскільки судом не встановлено підтверджень факту спільного проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу та спільну участь у придбанні майна, то позовна вимога про визнання права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування, задоволенню не підлягає, оскільки є похідною.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 315 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Друга Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на частку у спільному сумісному майні - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Третя особа: Друга Харківська міська державна нотаріальна контора, м. Харків вул. Озерянська, 6, .

Повний текст рішення суду виготовлений 28.11.2024 року.

Суддя В.О.Музиченко