Справа №676/892/24
Номер провадження 2/676/1099/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2024 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Михайловської І.М.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої власності на майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю одного з подружжя. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що в 1987 р. позивач вступила в житлово-будівельний кооператив № 37 «Темп» з метою будівництва та отримання у власність житла. Протягом 1989-1992 рр. позивач сплачувала частинами паєнагромадження за квартиру АДРЕСА_1 за рахунок особистих коштів, які належали їй до укладення шлюбу з ОСОБА_2 . В 1992 році позивачка отримала свідоцтво про право власності на квартиру та зареєструвала в БТІ. В 2024 році виникла необхідність продати квартиру у зв`язку з чим звернулась до нотаріуса. Нотаріус відмовив у посвідченні угоди, так як право власності на квартиру було оформлено у період шлюбу з відповідачем. У зв`язку з цим виникла потреба довести, що спірна квратира є її особистим майном. Просить визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Рух справи.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 21.02.2024 р. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 27.05.2024 р. закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали в повному обсязі, суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08.08.1987 р. по 01.11.2002 р., шлюб припинено на підставі актового запису про розірвання шлюбу, вчинено ВРАЦС Кам`янець-Подільського міськрайонного управління юстиції № 426 від 01.11.2002 р.

З метою будівництва власного житла за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 в 1987 році вступила в члени ЖБК № 37 «Темп».

Будучи членом житлово-будівельного кооперативу позивач сплатила за побудовану квартиру АДРЕСА_1 23 819 крб. 23 коп., кінцевий розрахунок проведений в грудні 1992 році, що підтверджується довідкою ЖЕК ЖБК № 1025 від 11.11.1992 року.

На підставі заяви ОСОБА_1 від 11.12.1992 р. рішенням виконавчого комітету Кам`янець-Подільської міської ради № 978 від 17.12.1992 р. відповідно ст. 15 Закону УРСР «Про власність» на підставі довідки ЖБК про внесення повного паю за кооперативну квартиру, заяви основного пайовика визнано ОСОБА_1 власником кооперативної квартири АДРЕСА_1 та видано свідоцтво про право особистої власності на квартиру від 28 грудня 1992 року.

Право власності зареєстровано в реєстрову книгу за №40-104, 28.12.1992 р. за позивачкою.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав № 299127358 від 11.02.2022 р. зазначена квартира зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 .

Згідно технічного паспорта на квартиру від 20 січня 2022 р. квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 63,3 кв.м., житловою 34,8 кв.м., складається з 3-х житловий кімнат площею 11,3 кв.м., 7,5 кв.м., 16,0 кв.м., коридора пл. 10,6 кв.м., балкон пл. 2,5 кв.м., 2,4 кв.м., вбиральні пл. 1,3 кв.м., ванни пл. 2,9 кв.м., кухні пл.7,7 кв.м., кладової пл.1,1 кв.м.

Норми права, які підлягають застосуванню судом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до статті 112 ЦК Української РСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.

Згідно зі статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Верховний Суд виходить з того, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, та після повної сплати пайового внеску, квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах.

Статтею 16 Закону України «Про власність» передбачалось, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і КпШС.

Згідно зі статтями 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України (чинного на час набуття прав на спірну квартиру) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Статтею 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України закріплено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Відповідно до статті 146 ЖК України поділ квартири в будинку житлово-будівельного кооперативу між членом кооперативу і його дружиною допускається в разі розірвання шлюбу між ними, якщо пай є спільною власністю подружжя і якщо кожному з колишнього подружжя є можливість виділити ізольоване жиле приміщення в займаній ними квартирі. Поділ квартири провадиться за згодою між колишнім подружжям, а в разі відсутності згоди - за рішенням суду. Якщо поділити квартиру неможливо, один з колишнього подружжя, за яким визнано право на частину паєнагромадження, вправі вимагати від другого, який є членом житлово-будівельного кооперативу, виплати йому суми, що відповідає його частині паєнагромадження. Після одержання зазначеної компенсації він повинен звільнити займане приміщення, а в разі відмовлення - підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Згідно з статтею 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Наймач жилого приміщення в будинку державного чи громадського житлового фонду та члени його сім`ї мають право придбати у власність відповідну квартиру або будинок шляхом їх викупу або на інших підставах, передбачених законодавством України. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Згідно з частинами другою, третьою статті 384 ЦК України член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

У частині другій статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно.

Висновки суду.

Особиста приватна власність це майно, яке належить лише одному із подружжя, і на яке не поширюється сімейно-правовий принцип спільності майна подружжя.

Відповідно до Цивільного кодексу України кожен власник користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно роз`яснення, наданого у п.6 і 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи № 9 від 18 вересня 1987 р., при розгляді спорів про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судові слід керуватися ст. 146 ЖК України, ст. 15 Закону "Про власність", п. 43 Примірного статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім`ю (статті 22, 24, 28, 29 КпШС України враховуючи таке:

а) пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. При цьому суд повинен враховувати суму боргу, яку один з подружжя зобов`язаний повернути кредитору;

б) внесений одним з подружжя до вступу в шлюб пай є його особистим майном. Якщо паєнагромадження згодом збільшилися за рахунок коштів, одержаних одним з подружжя у дар або в порядку спадкування чи за рахунок дошлюбного майна, то ці кошти також є особистою власністю того з подружжя, який їх одержав. При поділі квартири на цю суму може бути збільшена його частка в паєнагромадженні;

Обгрунтовуючи право особистої власності на квартиру позивач зазначає, що кошти, за які була придбана квартира були у неї до укладення шлюбу.

На підтвердження цього позивачем долучена копія боргової розписки від 10.06.1986 року, згідно якої ОСОБА_3 отримав у ОСОБА_4 в борг грошові кошти в сумі 24 000 крб., які зобов`язався повернути частинами до 01.11.1992 року. Згідно зазначеної розписки 12.12.86 р. повернуто 2 500 крб., 01.03.87 р. 6 000 крб., 12.12.87 р. 3 500 крб., 01.06.1989 р. 1 500 крб., 01.02.90 р. 2 000 крб., 13.03.91 р, 5 000 крб., 01.11.92 р. 3500 крб.

Своєю заявою від 08.05.2024 р. ОСОБА_2 повідомив суд, що спірна квратира була придбана за особисті кошти ОСОБА_1 . Спір про право власності не виникає.

ОСОБА_2 з часу розірвання шлюбу з позовом про поділ спільного майна не звертався.

Відповідачем також не надано доказів його участі у сплаті паєнагромаджень за будівництво спірної квартири.

Оцінюючи надані позивачем докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що паєнагромадження за будівництво квартири АДРЕСА_1 було сплачено за рахунок коштів ОСОБА_5 , які вона мала до шлюбу з ОСОБА_2 , відповідач свої права на квартиру не заявляє, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 12, 13, 81-83, 89, 141, 262-265 ЦПК України, ст. 22, 28, 29 КпШтС, ст. 15, 17 Закону України «Про власність», ст. 146 ЖК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю задовольнити.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі свідоцтва про право власності серія та номер: 40-104 від 28 грудня 1992 року, виданого Виконавчим комітетом Кам`янець-Подільської міської ради.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 липня 2024 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.