Справа № 615/1179/24
Провадження № 2/615/299/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Логвінова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Партоли О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Валки Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 615/1179/24

за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк»

до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди,

за участю учасників судового процесу:

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Баранова Д.М.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст (виклад) позовних вимог.

17 червня 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі по тексту - позивач, АТ «ПУМБ») звернулось до Валківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 ), у якому просить стягнути з відповідача 657 515,36 грн у якості відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 11 лютого 2024 року приблизно о 09 год 13 хв, на той час інкасатор-водій автотранспортних засобів відділу інкасації та перевезення цінностей відділення розрахунково касового центру в м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ОСОБА_1 , керуючи переобладнаним в інкасаційний з панцеровим захистом ПЗСА-3 вантажним спеціалізованим фургоном малотонажним оперативним-в, марки: Mersedes-Benz; моделі: Sprinter 316 CDI; реєстраційний номер НОМЕР_1 (номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 ) 2020 року випуску, рухався по проїзній частини дороги з боку селища Сніжків Богодухівського району Харківської області в напрямку селища Чутове Полтавського району Полтавської області на ділянці проїзної частини автошляху М03 «Київ-Харків-Довжанський» та в порушення вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху, ОСОБА_1 не обрав в установлених межах безпечну швидкість руху з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, наближаючись до перехрестя с. Ясеневе Богодухівського району Харківської області, яке знаходиться на 415 кілометрі + 500 метрів названого автошляху даної автомобільної дороги, втратив керування вантажним спеціалізованим фургоном, виїхав за межі проїзної частини у кювет праворуч у напрямку руху, де здійснив перекидання на дах транспортного засобу.

Внаслідок грубого порушення інкасатором-водієм ОСОБА_1 вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху сталась зазначена дорожньо-транспортна пригода, під час якої належному АТ «ПУМБ» на праві приватної власності переобладнаному в інкасаційний з панцеровим захистом ПЗСА-3 вантажному спеціалізованому фургону малотонажному оперативному-в, марки: Mersedes-Benz; моделі: Sprinter 316 CDI; реєстраційний номер НОМЕР_1 , заподіяно механічних пошкоджень передньої частини, кузову та даху транспортного засобу, внаслідок чого його власнику завдано значних матеріальних збитків, необхідних для проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 06 червня 2024 року (справа № 615/1091/24, провадження № 1-кп/615/91/24) задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України. На підставі статті 46 КК України ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 12 лютого 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Цивільний позов АТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишений без розгляду та роз`яснено право його пред`явлення в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття кримінального провадження з нереабілітуючої підстави, зазначеної у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду, що не перешкоджає його пред`явлення у порядку цивільного судочинства.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 1891, проведеної під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000054 від 12 лютого 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, ринкова вартість переобладнаного в інкасаційний з панцеровим захистом ПЗСА-3 вантажного спеціалізованого фургону малотонажного оперативного-в, марки: Mersedes-Benz; моделі: Sprinter 316 CDI; реєстраційний номер НОМЕР_1 , до настання дорожньо-транспортної пригоди становила 1 365 221 (один мільйон триста шістдесят п`ять тисяч двісті двадцять одну) гривню 37 (тридцять сім) копійок, вартість матеріального збитку, завданого власнику цього транспортного засобу, визначена такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 1 365 221 (один мільйон триста шістдесят п`ять тисяч двісті двадцять одну) гривню 37 (тридцять сім) копійок, ринкова вартість цього транспортного засобу після настання дорожньо-транспортної пригоди становить 571 106 (п`ятсот сімдесят одну тисячу сто шість) гривень 03 (три) копійки.

04 квітня 2024 року АТ «ПУМБ», як власнику переобладнаного в інкасаційний з панцеровим захистом ПЗСА-3 вантажного спеціалізованого фургону малотонажного оперативного-в, марки: Mersedes-Benz; моделі: Sprinter 316 CDI; реєстраційний номер НОМЕР_1 , страховою компанією, згідно до умов договору № 20136115 добровільного страхування наземного транспорту, укладеного між АТ «ПУМБ» та ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ВУСО», у зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, що сталася з вини водія застрахованого транспортного засобу інкасатора-водія ОСОБА_1 , виплачена максимальна сума страхового відшкодування у розмірі 145 000 (сто сорок п`ять тисяч) гривень.

Витрати АТ «ПУМБ» на евакуацію переобладнаного в інкасаційний з панцеровим захистом ПЗСА-3 вантажного спеціалізованого фургону малотонажного оперативного-в, марки: Mersedes-Benz; моделі: Sprinter 316 CDI; реєстраційний номер НОМЕР_1 , з місця дорожньо-транспортної пригоди складають 8 400 (вісім тисяч чотириста) гривень, що підтверджено платіжною інструкцією № 000361959/ від 13 лютого 2024 року.

Позивач зазначає, що майнова шкода, завдана дорожньо-транспортною пригодою, що сталась з вини ОСОБА_1 становить 657 515,36 грн.

Стислий зміст (виклад) заяв по суті справи.

08 серпня 2024 року від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву.

В обґрунтування заперечень проти позову, викладених у відзиві, відповідач зазначив, що позивач помилково вважає, що майнова шкода була завдана саме кримінальним правопорушення, оскільки ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 06 червня 2024 року по справі № 615/1091/24 на підставі статті 46 КК України його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження закрито. Приймаючи таке рішення суд не вирішував питання щодо доведеності вини відповідача. Також, суд не визнав позивача потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Позивач є власником автомобіля Mersedes-Benz, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а тому, у відповідності до ст. 1187 ЦК України, саме позивач відповідає перед потерпілим за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

12 серпня 2024 року від представника позивача надійшла до суду відповідь на відзив, у якій він просить задовольнити позов.

В обґрунтування відповіді на відзив зазначає, що заперечення проти позову відповідача ОСОБА_1 , якими він обґрунтовує їх, суперечать нормам матеріального та процесуального права, є хибними, а викладені у відзиві відомості суперечать та не узгоджуються із фактичними обставинами справи, не підтверджені жодним доказом і беззаперечно спростовуються наступним. Суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим, на підставі вимог ст. 46 КК України, у зв`язку з чим кримінальне провадження стосовно нього закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, що є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду, зокрема внаслідок кримінального правопорушення. При цьому, згідно з усталеною судовою практикою примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»). Диспозиція частині 1 статті 286 КК України сформульована законодавцем як порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тому юридична особа АТ «ПУМБ» не дивлячись на те, що кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, не може бути потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000054 від 12 лютого 2024 року, у зв`язку із чим заява, згідно до положень ч. 2 ст. 55 КПК України, не складалась та не подавалась.

27 серпня 2024 року відповідачем ОСОБА_1 подано до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначив, що позивач звернувся до суду з даним позовом при цьому обрав неналежний спосіб захисту, оскільки у даному випадку правильним є пред`явлення позову про відшкодування шкоди майну на загальних підставах, а право вимоги на відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням позивачу не належить. Також зазначає, що договір про повну матеріальну індивідуальну відповідальність може бути укладено лише якщо працівник обіймає посаду або виконує роботу, безпосередньо пов`язану зі зберіганням, обробкою, продажем, перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому цінностей. Крім того, у договорі про повну матеріальну відповідальність від 16 лютого 2022 року визначена відповідальність працівника за збереження перевезення цінностей, які отримані в результаті їх інкасації. Транспортний засіб, призначений для перевезення таких цінностей, сам по собі є джерелом підвищеної небезпеки і всі ризики, пов`язані з його експлуатацією за призначенням під час дорожнього руху, несе його власник. У посадові інструкції інкасатора-водія також передбачена відповідальність за цінності, отримані в процесі інкасації.

Аргументи (позиції) учасників справи.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову.

Рух справи.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 20 червня 2024 року позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» залишено без руху.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 28 червня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 08 серпня 2024 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Вирішено розгляд справи за позовом Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди здійснювати за правилами загального позовного провадження, та замінено спрощене судове засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 27 серпня 2024 року відмолено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про витребування доказів.

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 07 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті за правилами загального позовного провадження.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу вантажного спеціалізованого фургону малотонажного оперативного-в переобладнаного в інкасаційний з панцеровим захистом ПЗСА-3 марки: Mersedes-Benz, моделі: Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є Акціонерне товариство «ПУМБ» (а.с. 9).

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк» укладено договір № 20136115 добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 11-16).

Згідно п. IV договору, відомості про застраховані транспортні засоби наведена у додатку № 1 до цього договору.

Відповідно до п. ХІІ договору, загальна страхова сума за цим договором встановлена в розмірі 2 100 000,00 грн, ліміт відповідальності щодо кожного застрахованого транспортного засобу становить 150 000,00 грн.

Згідно додатку до договору страхування № 20136115, в описі транспортних засобів щодо яких укладено договір страхування зазначено в тому числі автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ліміт відповідальності щодо даного транспортного засобу становить 150 000,00 грн та 5 000,00 грн сума франшизи (а.с. 15).

Відповідно до наказу № 428 ОС від 15 лютого 2022 року, ОСОБА_1 прийнято з 16 лютого 2022 року з випробувальним терміном на 1 місяць на посаду інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації, оброблення та зберігання цінностей в м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу (а.с. 10 зворот).

Згідно посадової інструкції інкасатора-водія автотранспортних засобів Відділу інкасації та перевезення цінностей Відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу АТ «ПУМБ», з якою ОСОБА_1 ознайомлений під підпис 01 лютого 2024 року, інкасатор-водій відповідає за шкоду заподіяну внаслідок втрати, псування (пошкодження), знищення, недостачі та ін. довіреного майна у порядку, передбаченому Колективним договором, внутрішніми нормативними документами банку, законодавством України та договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (п. 5.2.6) (а.с. 180 зворот-183).

Відповідно до договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного 16 лютого 2022 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 , працівник, що займає посаду інкасатора-водія відділу інкасації, оброблення та зберігання цінностей м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу АТ «ПУМБ» має обов`язки, пов`язані із зберіганням. Перерахуванням, інкасацією коштів та перевезення валютних та інших цінностей, відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України, що регулюють відносини в сфері організації інкасації коштів та перевезення цінностей, отриманих за внутрішніми нормативними документами банку, що визначають порядок здійснення інкасації коштів і перевезення цінностей в АТ «ПУМБ», приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення цілості чи за незбереження довірених йому адміністрацією цінностей для виконання зазначених обов`язків майна адміністрації, яке складається з транспортних засобів (прийнятих за актом прийому-передачі), спецпристроїв для зберігання цінностей, мобільних телефонів, бронежилетів, форменого одягу та іншого наданого майна, або контрагентами адміністрації, згідно укладених договорів інкасації та/або перевезення цінностей (а.с. 180-183).

Згідно акту прийому-передачі оперативного автомобіля, 10 лютого 2024 року інкасатор-водій автотранспортних засобів ВІПЦ відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків ОСОБА_1 прийняв технічно справний оперативний автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується його підписом (а.с. 186).

Відповідно до акту прийому-передачі оперативного автомобіля, 11 лютого 2024 року інкасатор-водій автотранспортних засобів ВІПЦ відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків ОСОБА_1 передав технічно несправний автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , оперативний автомобіль після ДТП від 11.02.2024 (а.с. 187).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , інкасатора-водія автотранспортних засобів відділу інкасації та перевезення цінностей Відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків Департаменту інкасації та грошового обігу, звільнено 23 лютого 2024 року згідно ст. 38 КЗпП за власним бажанням (а.с. 17 зворот).

Відповідно до наряду на роботу працівників ВІПЦ відділення РКЦ ПУМБ в м. Харків ДІГО на 11 лютого 2024 року, в тому числі інкасатор-водій ОСОБА_1 здійснював міжбанківське перевезення та відрядження в м. Київ на транспортному засобу з реєстраційним номером НОМЕР_1 (а.с. 17).

Ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 06 червня 2024 року по справі № 615/1091/24 (провадження № 1-кп/615/91/24) задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_1 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України (а.с. 18-20).

На підставі статті 46 КК України ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із примиренням винного з потерпілим.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000054 від 12.02.2024, за обвинуваченням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Цивільний позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди залишено без розгляду.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, вказана ухвала набрала чинності 14 червня 2024 року.

Із змісту вказаної ухвали вбачається, що 11 лютого 2024 року приблизно о 09 год 00 хв, більш точного часу не встановлено, водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автомобільній дорозі «Київ - Харків - Довжанський», у напрямку м. Полтава по правій крайній полосі руху, наближаючись до перехрестя с. Ясеневе Богодухівського району Харківської області, яке знаходиться на 415 км + 500 м даної автомобільної дороги, не вибравши в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, стану транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням автомобіля, що призвело до заносу автомобіля, втративши контроль над його керуванням, здійснив з?їзд та перекидання автомобіля в правий кювет. Внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/30-Важ/24 від 03.04.2023, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого уламкового перелому середньої тритини правої плечевої кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (п.п. 2.2.1. «а», «б», «в», 2.2.2. «Правил судово- медичного визначення ступенів тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6).

Таким чином вище вказаними діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, де вказано:

- 12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до висновку судової авто-технічної експертизи № 2017/2018 від 20.03.2024 року, в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України. В даній дорожньо-транспортній ситуації, технічна можливість уникнути виїзд за межі проїзної частини та перекидання, для водія автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, ОСОБА_1 , визначалась шляхом виконання ним вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було будь-яких перешкод технічного характеру. В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, ОСОБА_1 не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України і знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної події, копія якого знаходиться в матеріалах справи (а.с. 66-69).

Згідно наданої копії висновку експерта № 1891 за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи за матеріалами кримінального провадження № 0000054, складеного 22 травня 2024 року (а.с. 67-90), ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до настання ДТП становить 1 365 221,37 грн.

Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 1 365 221,37 грн.

Ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після настання ДТП становить 571 106,03 грн.

Згідно платіжної інструкції № 20588 від 04 квітня 2024 року, ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» страхове відшкодування у розмірі 145 000,00 грн (а.с. 21).

Також матеріали справи містять копію платіжної інструкції № 000361959/0, від 13 лютого 2024 року, відповідно до якою АТ «ПУМБ» перерахувало ФОП ОСОБА_4 8 400,00 грн, у якості оплати послуги евакуатора (а.с. 22).

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

На обґрунтування позовних вимог позивач в тому числі посилається на статтю 22 ЦК України, якою встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала і цивільно-правова відповідальність якої застрахована на підставі Закону № 1961-IV, можливе лише за умови, якщо згідно із цим законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15, провадження № 14-176цс18, зроблений висновок, відповідно до якого відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IVу страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (стаття 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вже було встановлено, ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , до настання ДТП становить 1 365 221,37 грн. Вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження та становить 1 365 221,37 грн. Ринкова вартість транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , після настання ДТП становить 571 106,03 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО».

Згідно платіжної інструкції № 20588 від 04 квітня 2024 року, ПрАТ «СК «ВУСО» перераховано на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» страхове відшкодування у розмірі 145 000,00 грн (а.с. 21).

Також матеріали справи містять копію платіжної інструкції № 000361959/0, від 13 лютого 2024 року, відповідно до якою АТ «ПУМБ» перерахувало ФОП ОСОБА_4 8 400,00 грн, у якості оплати послуги евакуатора (а.с. 22).

З урахуванням статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме 657 515,34 грн (1 365 221,37 571 106,03 = 794 115,34 145 000,00 = 649 115,34 + 8 400,00 (послуги евакуатора) = 657 515,34 грн.

Разом з цим, судовим розглядом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 11 лютого 2024 року, в результаті якої було пошкоджено автомобіль Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася з вини працівника АТ «ПУМБ» ОСОБА_1 під час виконання ним трудових обов`язків.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Отже, відшкодування шкоди, заподіяної працівником підприємству, врегульовано нормами КЗпП України.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року в справі № 463/4040/15-ц (провадження № 61-23441св18), від 20 січня 2021 року в справі № 583/1942/17 (провадження № 61-15670св19), від 05 червня 2024 року в справі № 713/24/22 (провадження № 61-13342св23).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що «суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статті 233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 29.12.1992 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.03.1997, № 12 від 03.12.1997, зазначено, що матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкоду заподіяно діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом (пункти 3,4,8 статті 6, статті 7,7-1,7-2,8,9,10 КПК).

Якщо працівник звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінчення терміну давності, актом амністії, притягненням до адміністративної відповідальності або у зв`язку з передачею винного на поруки, це не виключає застосування матеріальної відповідальності. Разом з тим працівник не може притягуватися до матеріальної відповідальності за п. 3 ст.134 КЗпП України, у разі винесення виправдувального вироку, припинення кримінальної справи за відсутністю складу або події скоєння злочину.

Зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю працівником можливе у випадках та при наявності зазначених у ст. 137 КЗпП України умов.

Відповідно до положень абзаца 2 ст. 137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою.

Передбачена ст. 137 КЗпП України можливість зменшення розміру шкоди, що підлягає покриттю, з урахуванням ступеня вини, конкретних обставин справи і майнового стану працівника, стосується всіх видів матеріальної відповідальності працівника (п. 19 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 29.12.1992 року).

Як вже було встановлено, дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 11 лютого 2024 року, в результаті якої був пошкоджений транспортний засіб Mersedes-Benz Sprinter 316 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася з вини ОСОБА_1 , який на момент дорожньо-транспортної пригоди, виконував трудові обов`язки інкасатора водія, а тому у даному випадку ОСОБА_1 несе матеріальну відповідальність на підставі п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, оскільки така шкода заподіяна його діями, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Під час розгляду справи ні відповідач, ні його представник не звертались до суду щодо зменшення розміру покриття шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , будь-яких доказів щодо майнового стану відповідача суду також надано не було.

Доводи відповідача про те, що шкода завдана пошкодженням транспортного засобу повинна бути відшкодована саме Акціонерним товариством «Перший Український міжнародний банк», оскільки вказана шкода була завдана ним під час виконання трудових обов`язків, судом не приймаються з огляду на викладене.

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України видно, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

У свою чергу, у даному випадку з вини саме відповідача, як працівника, заподіяно шкоди Акціонерну товариству «Перший Український міжнародний банк».

У відзиві на позовну заяву відповідач також посилається на те, що Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» не має права на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки його звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим, при цьому у вказаному кримінальному провадженні позивач не визнаний потерпілим.

Вина ОСОБА_1 у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 11 лютого 2024 року, встановлена матеріалами справи, в тому числі ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 06 червня 2024 року, висновком експерта № 2017/2018 за результатами проведення судової авто технічної експертизи від 20 березня 2024 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а не через реабілітуючи обставини. Таким чином, протиправність дій (вина) останнього встановлена ухвалою суду у справі про кримінальне правопорушення.

Вищенаведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 599/593/18, де зазначено, що реабілітуючи підстави закриття кримінального провадження мають місце у випадку, коли особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, i, як результат, має право на реабілітацію. До реабілітуючи підстав належать ті, які свідчать про повну невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкримінується, і тягнуть за собою зняття підозри, відновлення доброго імені, гідності та репутації. Якщо судом буде встановлено наявність у діях особи складу кримінального правопорушення, то підстави для її реабілітації відсутні.

Таким чином, оскільки на час вчинення ДТП ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з позивачем та під час ДТП виконував трудові обов`язки, він несе матеріальну відповідальність на підставі п. 3 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, оскільки така шкода заподіяна його діями, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.

При цьому, Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» просить стягнути з відповідача 657 515,36 грн, тоді як відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, що становить 657 515,34 грн (1 365 221,37 571 106,03 = 794 115,34 145 000,00 = 649 115,34 + 8 400,00 (послуги евакуатора).

За таких обставин, позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» підлягає частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» за подання позовної заяви повинно було сплатити судовий збір у розмірі 9 862,73 грн.

З урахуванням часткового задоволення позову, з ОСОБА_1 підлягає стягненню 9 862,73 грн судового збору в дохід держави.

Інших доказів розміру судових витрат, які сторони сплатили або мають сплатити матеріали справи не містять. До закінчення судових дебатів у справі сторони не робили заяв щодо подання доказів розміру судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 81-82, 141, 259, 264-265, 268, 273, 351-352, 354-355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» матеріальну шкоду у розмірі 657 515 (шістсот п`ятдесят сім тисяч п`ятсот п`ятнадцять) грн 34 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 9 862 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят дві) грн 73 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач - Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 28 листопада 2024 року.

Суддя А.О. Логвінов