ПОСТАНОВА

Іменем України

28 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 383/603/24

провадження № 22-ц/4809/1152/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя - Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Головань А. М., Карпенко О. Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про видачу судового наказу(суддя Адаменко І.М.)

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України (далі ТОВ «Газорозподільні мережі») звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за послугу з розподілу природного газу у сумі 5321,09 грн з яких: 43,33 грн 3% річних; 37,20 грн інфляційні втрати та стягнути 242,24 грн судового збору.

Заява мотивована тим, що заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» Кропивницька філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» з 01.01.2023 року надає споживачам послуги з розподілу природного газу. ОСОБА_2 є споживачем послуг з розподілу природного газу та порушив виконання зобов`язання щодо належного виконання умов договору, у зв`язку з чим станом на 08.05.2024 року виникла заборгованість за послугу розподілу природного газу у сумі 5321,09 грн.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2024 року у видачі судового наказу за заявою Товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» Кропивницька філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу, відмовлено.

Заявнику роз`яснено, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.1 ч.1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Оскаржувана ухвала суду мотивована тим, що до суду заява про видачу судового наказу подана ОСОБА_3 представником Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», а не представником заявника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», документи, що підтверджують право підпису заяви представником ОСОБА_3 суду не надані.

Відтак заява не відповідає вимогам ст. 163 ЦПК України, що згідно з 1 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу є підставою для відмови у видачі судового наказу.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ТОВ «Газорозподільні мережі» оскаржило його в апеляційному порядку. Відповідно до поданої апеляційної скарги просить скасувати ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про видачу судового наказу задовольнити повністю та здійснити розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд не врахував, що підписант заяви про видачу судового наказу ОСОБА_3 , будучи працівником Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та підписуючи заяву про видачу судового наказу, діяла в порядку передоручення від імені заявника ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Суд першої інстанції не дослідив надані копії довіреностей від 27.12.2023 № 3932 та від 10.10.2023 № 2167, у зв`язку з чим прийшов до неправильного висновку, що документи, що підтверджують право підпису заяви представником ОСОБА_3 суду не надані». Вважає, що суд першої інстанції порушив вимоги закону, відмовивши у видачі судового наказу.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Згідно з ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26 червня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Газорозподільні мережі України» залишено без руху; запропоновано скаржнику у встановлений строк усунути недоліки апеляційної скарги.

Відповідно до ухвали Кропивницького апеляційного суду від 12 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі; встановлено строк для подання боржником відзиву на апеляційну скаргу. Боржник своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.Ухвалою апеляційного суду від 13 серпня 2024 року закінчено підготовчі дії, справу призначено до розгляду на 25.09.2024р.

У зв`язку з відрядженням членів колегії суддів, справа розглядом визначена на 24.10.2024р.

Участь сторін в суді апеляційної інстанції

Сторони належним чином повідомлялися про судовий розгляд, заяви про причини неявки не повідомили.

За положеннями ч. 5 ст. 268 ЦПК датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за наступного.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частин 1 - 3 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.

Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наказне провадження - це особливий спрощений вид цивільного процесу, спрямований на швидкий та ефективний захист безспірних прав осіб шляхом видачі судового наказу, що одночасно є судовим рішенням та виконавчим документом.

Метою спрощених судових процедур є швидкий розгляд безспірних питань, правовідносини сторін у яких не викликають сумніву, та у яких фактичні обставини справи та визначеність у правовідносинах учасниками цих правовідносин не оспорюється.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У рішенні Конституційного Суду України від 25.12.1997 у справі № 9-зп (справа за конституційним зверненням громадян щодо офіційного тлумачення статей 55, 64, 124 Конституції України) зазначено, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції України не може бути обмежене.

Процесуальні питання здійснення наказного провадження, зокрема форма та зміст заяви про видачу судового наказу, підстави для відмови у видачі судового наказу, врегульовано положеннями ст. ст. 160 - 173 Розділу ІІ ЦПК України, які є спеціальними процесуальними нормами щодо інших видів проваджень у цивільних справах.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 2 ст. 160 ЦПК України).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги».

Частиною 1 ст. 165 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу, зокрема п. 1 цієї статті передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст. 163 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується, що до суду звернулось ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Кропивницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» із заявою в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за послугу з розподілу природного газу у сумі 5321,09 грн з яких: 43,33 грн 3% річних; 37,20 грн інфляційних втрат.

Суд першої інстанції відмовляючи у видачі судового наказу вказав, що до суду подана заява про видачу судового наказу ОСОБА_3 представником Кропивницької філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», а не представником заявника ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», документи, що підтверджують право підпису заяви представником ОСОБА_3 суду не надані.

Заявником у справі є Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», Кропивницька філія ТОВ «Газорозподільні мережі України».

На підтвердження повноважень права підпису заяви про видачу судового наказу ОСОБА_3 суду було надано копії нотаріально посвідчені довіреності від 27.12.2023 № 3932 та від 10.10.2023 № 2167.

Дійсно нотаріальною довіреністю від 10.10.2023 № 2167 Голова правління Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» уповноважив виконуючого обов`язки директора Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» Шевченка Валентина Григоровича представляти інтереси Довірителя (ТОВ «Газорозподільні мережі України») з певними правами та обмеженнями.

Зазначена довіреність видана з правом передоручення наданих повноважень іншим працівникам Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» відповідно до їх посадових обов`язків.

27 грудня 2023 ОСОБА_4 діючи по дорученню в порядку передоручення (на підставі довіреності від 10.10.2023 № 2167) від імені ТОВ «Газорозподільні мережі України» уповноважив начальника групи по філії «Газоорозподільні мережі України» ОСОБА_3 здійснювати дії в інтересах Довірителя (ТОВ «Газорозподільні мережі України») оформлена довіреність № 3932 посвідчена приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Зубко О.П.

Тобто ОСОБА_3 , будучи працівником Кропивницької філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» та підписуючи заяву про видачу судового наказу у справі № 383/603/24, діяла в порядку передоручення від імені Заявника - ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Однак заява подана юридичною особою ТОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», а не ТОВ «Газорозподільні мережі України».

За приписами ст.ст. 58,62 ЦПК України представництво юридичної особи у суді здійснюється через її керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, або через представника, повноваження якого мають бути підтверджені довіреністю за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Апеляційна скарга подана ТОВ «Газорозподільні мережі України» Кропивницька філія «Газорозподільні мережі України», що також свідчить на правильність висновку суду першої інстанції, з заяви чітко вбачається що заявником є ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», хоча апелянт намагається довести щодо конструкції звернення саме за довіреністю ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Колегія суддів не вбачає надмірного формалізму суду першої інстанції, вимоги до судового наказу чітко врегульовує особу заявника, підтвердження повноважень, відтак суд дотримався вимог закону. Долучені довіреності до заяви не змінюють заявника і не дають права трактувати що заявником є саме ТОВ «Газорозподільні мережі України», Кропивницька філія товариства.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження наявними у справі матеріалами, у її задоволенні належить відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до положень ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» залишити без задоволення, а ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2024 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді А. М. Головань

О.Л. Карпенко