провадження № 2-п/753/105/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" листопада 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Лавринчук А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за позиками, інфляційної складової боргу й відсотків від прострочених сум,суд -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач звернувся до суду із заявою від 01 квітня 2024 року, яка передана судді 14 листопада 2024 року, про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за позиками, інфляційної складової боргу й відсотків від прострочених сум.

Заява мотивована тим, що він не з`явилась в судове засідання з поважних причин (неотримання судової повістки з підстав перебування в іншій державі (Швейцарії)), а докази, на які посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи (необгрутованість позивачем позовних вимог в частині застосування штрафних санкції, оскільки позивач до нього не звертався із вимогою про повернення боргу).

Відтак, прийнявши вказане рішення, суд взяв за основу лише доводи позивача, внаслідок чого зробив помилковий висновок та невірно вирішив спір.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції.

Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, засобами електронного зв`язку, яке доставлено 18.11.2024 року о 11.18.39, розміщеним оглошенням на офіційному сайті судової влади (суду).

Позивач подав до суду заперечення (відзив) від 22.11.2024 року на заяву відповідача про перегляд заочного рішення, звернувся із заявою про розгляд заяви про перегляд заочного рішенняза його відсутності, прохаючи відмовити відповідачу у її задоволенні. Вказав на необгрунтваність доводів заяви, які не підтверджені доказами, про перегляд заочного рішення, й обґрунтованість позовних вимог.

Суд вважає, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час та місце засідання про перегляд заочного рішення не перешкоджає розгляду заяви відповідно до ч.1 ст. 287 ЦПК України.

Враховуючи, що в матеріалах справи та поданої заяви достатньо даних про права та взаємовідносини сторін в межех розгляду заяви про перегляд заочного рішення суду, форму судочинства - спрощеного провадження, суд визнав можливим вирішити заяву про переглад заочного рішення за відсутності сторін на підставі наявних у ній матеріалів, за їх погодженням.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ (Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

Окрім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини- в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України»).

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04).

Наведені обставини свідчать, що сторони завчасно повідомлені про розгляд заяви судом, а виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у тому числі, правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали заяви про перегляд заочного рішення, доводи та заперечення заяви, у їх сукупності, вважає, що вимоги заявника про скасування заочного рішенняне обґрунтовані, обставини, викладені в заяві не підтверджуються наявними в матеріалами справи, та встановленими в ході судового засідання доказами.

Так, заочним рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за позиками, інфляційної складової боргу й відсотків від простроченої суми, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податників - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний код платника податників - НОМЕР_2 , 400 00 грн. 00 коп. - боргу за позикою від 25 лютого 2020 року, 12 163 грн. 92 коп. - процентів за користування позикою, 19 808 грн. 13 коп. - три відсотки річних від простроченої суми, 66 144 грн. 00 коп. - індексу інфляції, 100 000 грн. 00 коп. - боргу за позикою від 25 лютого 2020 року, 3 040 грн. 99 коп. - процентів за користування позикою, 4 952 грн. 04 коп. - три відсотки річних від простроченої суми, 16 536 грн. 00 коп. - індексу інфляції, 4 981 грн. 20 коп. - судового збору, а всього - 627 626 (шістсот двадцять сім тисяч шістсот двадцять шість) грн. 28 (двадцять вісім) коп. (а.с.46-51).

Судом у цій справі було встановлено, що 25.02.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено два договори позики грошових коштів на такі суми: 400 000 грн. 00 коп. та 100 000 грн. 00 коп., відповідно до умов яких ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 прийняв у ОСОБА_2 грошові кошти у сумах 400 000 грн. 00 коп. та 100 000 грн. 00 коп., відповідно, у якості позики на строк до 01.07.2020 року (а.с. 9, 10).

Фактична передача та отримання цих сум підтверджується двома розписками від 25.02.2020 року, за яким ОСОБА_1 підтвердив отримання та обов"язок повернення ОСОБА_2 коштів в сумах 400 000 грн. 00 коп. та 100 000 грн. 00 коп., відповідно, у строк до 01.07.2020 року (а.с.9, 10).

Проте в обумовлений строк позичальник позичені кошти у повному обсязі не повернув, чим взяті на себе зобов"язання не виконав.

Умови договору погоджені позичальником, а тому він має дотримуватися принципу добросовісності, який лежить в основі доктрини venire contra factum proprium, є стандартом чесної та відкритої поведінки. Це означає повагу до інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Сама доктрина venire contra factum proprium базується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium - «не можна діяти всупереч своїй попередній поведінці».

Добросовісності та чесній діловій практиці суперечать дії, що не відповідають попереднім заявам або поведінці, якщо інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, така позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (6-63цс13). За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до частини 1 статті 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовом у засіданні.

А відповідно до частини 1 статті 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто процесуальним законом передбачені обов"язкові сукупні умови для скасування заочного рішення.

Проте, судом встановлено, що законні підстави для задоволення такої заяви відсутні.

Так, відповідач неодноразово (тричі, на: 08.11.2023 року, 09.01.2024 року, 13.02.2024 року) повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, що підтверджується судовими повістками надісланими рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судової влади (суду), підтвердженням «Укрпошти» перевірки статусу відстеження вручення рекомендованого листа особисто відповідачу 29.01.2024 року (а.с.24, 26, 31, 33, 38, 39).

Згідно положень п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за вказаною адресою місця проживання, а відтак за матеріалами справи відповідач вважається належно повідомленим про час розгляду.

Доводи, на які посилається відповідач у заяві про перегляд заочного рішення, не підтверджені належними доказами, не мають значення й не можуть вплинути на ухвалене заочне рішення, позивач звернувся до суду із цим позовом до відповідача в межах строку позовної давності 30.06.2023 року, а тому суд відхиляє їх.

Відповідач у заяві не спростовує, що він отримав від позивача у позику грошові кошти.

За таких процесуальних підстав заява задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та, п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України, керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 лютого 2024 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за позиками, інфляційної складової боргу й відсотків від прострочених сум, - залишити без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Копію ухвали невідкладно вручити присутнім в залі суду сторонам, відсутнім - надіслати рекомендованою поштою з повідомленням про вручення для відома.

СУДДЯ: