ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1943/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8326/24 Категорія: на ухвалу Булгакова Г. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіВасиленко Л.І., Сіренко Ю.В.
секретар Любченко Т.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2024 (повний текст складено 24.10.2024, суддя в суді першої інстанції Булгакова Г.В.) про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення

в с т а н о в и в :

у жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси в порядку окремого провадження із заявою, в якій просив встановити факт припинення зобов`язання по оплаті за теплопостачання, згідно статті 607 ЦК України, у зв`язку з неможливістю його виконання та у зв`язку з обставиною (тяжким психічним захворюванням), за яку жодна із сторін не відповідає, від якого залежить припинення особистих майнових прав (права на отримання послуг по теплопостачанню), та призначити йому, згідно статті 105 ЦПК України, судову психіатричну експертизу, для встановлення психічного стану.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2024 відмовлено у відкритті провадження у даній справі, з посиланням на те, що зі змісту заяви ОСОБА_1 вбачається, що встановлення факту, що має юридичне значення, необхідне заявнику для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання, які надаються КВПТГ «Полтаватеплоенерго», тобто, дана заява містить спір про право, який підлягає вирішенню в порядку позовного провадження.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, заявник надіслав засобами поштового зв`язку 06.11.2024 апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на незаконність ухвали та порушення норм процесуального права, просить ухвалу скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, також скаржник просить призначити йому судову психіатричну експертизу для встановлення психічного стану.

Зазначає, що суд неповно встановив обставини, які мають значення до справи, що підставою для скасування ухвали від 24.10.2024, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, оскільки в його заяві не вбачається спір про право, а має місце встановлення факту, що має юридичне значення враховуючи ст.607 ЦК України.

Скаржник просив розглянути справу без його участі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 28.09.2022 року в справі №139/122/14-ц вказано, що під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду. Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 04.01.2023 в справі №198/99/15-ц вказано, що згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Спір про право - це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У пунктах 107, 108 вказаної постанови зазначено, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд відповідних справ за правилами цивільного судочинства (ст. 19 ЦПК України (позовного провадження - за наявності спору) та ст. 315 ЦПК України (окремого провадження - за відсутності спору).

Звертаючись до суду з даною заявою, ОСОБА_1 просив встановити юридичний факт - припинення зобов`язання по оплаті за теплопостачання згідно ст. 607 ЦК України у зв`язку з неможливістю його виконання та у зв`язку з обставиною неможливістю його виконання та у зв`язку з обставиною - тяжким психічним захворюванням, за яку жодна із сторін не відповідає, від якого залежить припинення особистих чи майнових прав (права на отримання послуг по теплопостачанню).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що із заявлених вимог вбачається спір про право.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимога, з якою заявник звернувся до суду, пов`язана зі спором про право, що згідно з ч.4 ст.315 ЦПК України є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, адже заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення з метою звільнення від оплати послуг з теплопостачання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та зводяться до власного тлумачення закону, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 372, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.10.2024 про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 10.12.2024.

Суддя-доповідач

Судді