2/465/3308/24
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі

головуючої-судді Марків Ю.С.

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, суд,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Позов мотивує тим, що 13.02.2016 між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилась донька ОСОБА_4 . Вказує, що сімейне життя почало погіршуватись, відповідач неодноразово після народження доньки залишав сім`ю та йшов жити окремо, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Зазначає, що фінансово відповідач сім`ю на даний момент не забезпечує, ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини; всі фінансові витрати вона постійно несе самостійно; донька проживає з нею. Відповідач, як зазначає позивачка, матеріально забезпечений, офіційно працевлаштований у крамниці бджолярського реманенту «Гарбузовий вулик», стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати свою неповнолітню дитину.

Враховуючи вищевикладене, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи стягнення з дня пред`явлення даного позову і до досягнення дитиною повноліття.

21.11.2024 від відповідача ОСОБА_3 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач не заперечив щодо задоволення позову. Разом з тим, відповідач у поданому відзиві заперечив щодо фактичних обставин та підстав позову, наведених позивачкою у позовній заяві. Вказав, що він не ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку утримання спільної доньки, він бере активну участь як у вихованні доньки, так і у її матеріальному утриманні. Зазначив, що у нього також є на утриманні син від першого шлюбу, що в свою чергу впливає на визначення судом розміру аліментів. Не зважаючи на те, що відповідач проживає окремо від дружини та їх спільної доньки, відповідач вказує, що й надалі продовжує брати участь у вихованні та утриманні доньки

Позивачка поданий нею позов підтримала та просила такий задоволити.

Відповідач у поданому відзиві просив проводити розгляд справи без його участі.

Оскільки відповідач визнав, пред`явлений до нього позов і визнання позову не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 13.12.2016 року у Франківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №42.

У позовній заяві зазначається, що сторони на даний момент не проживають разом. Вказане не заперечується і відповідачем.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 11.11.2017 року, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис №486. Батьками ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Згідно Довідки №2043 від 01.10.2024 ОСОБА_4 проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт проживання доньки сторін ОСОБА_4 разом з матір`ю ОСОБА_2 не заперечується і відповідачем.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Чинне законодавство України встановлює пріоритет інтересів дітей при вирішенні сімейних спорів (ст. 7 ч. 8 СК України); а також зобов`язує дотримуватись засад рівності їх прав щодо батьків (ст. 142 цього ж кодексу) та справедливості у врегулюванні сімейних відносин (ст.7 ч. 9 СК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною третьою ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень.

Положеннями статті 27 Конвенції «Про права дитини», яку ратифіковано Постановою ВР № 789-XII від 27.02.91 р., передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи рівність прав та обов`язків щодо дитини як батька, так і матері, враховуючи визнання відповідачем позову у повному обсязі, а також те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, спростувань доводам позивачки суду таким не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів слід задоволити у повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_3 , як батька неповнолітньої дитини ОСОБА_4 слід стягувати на користь позивачки ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася до суду з даним позовом 08.10.2024, тому суд присуджує стягнення аліментів з відповідача починаючи з вказаної дати і до досягнення дитиною повноліття.

Окрім того, відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд звертає увагу сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду із відповідним позовом в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи що позивачка при поданні позову була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 263-265, 280, 352 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частки з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення підлягає негайному виконанню у межах одномісячного сукупного платежу аліментів на дитину.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Марків Ю.С.