УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Мукачево Справа №303/8644/24

2/303/1829/24

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Кость В.В., розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1

до відповідача: приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохана Павла Івановича

третя особа: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРЕДОБАНК»

про скасування постанови про арешт коштів боржника,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача про скасування постанови приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохана П.І. про арешт коштів боржника від 19.09.2024 року, в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , як заробітна плата.

Третьою особою по справі зазначено АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «КРЕДОБАНК».

Позивач посилається на те, що на виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження №76077030 щодо виконання виконавчого листа від 05.08.2024 №303/1045/24, виданого Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «КРЕДОБАНК» заборгованості за кредитним договором №CL-332517 у розмірі 279131,78 грн, а також 4186,98 грн сплаченого судового збору.

Також ОСОБА_1 зазначає, що 19.09.2024 відповідач виніс постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника (позивача), внаслідок чого було арештовано його рахунок, IBAN НОМЕР_2 , відкритий в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» для зарахування заробітної плати.

03.10.2024 приватний виконавець Кохан П.І. виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку надіслав на виконання до ГУНП в Закарпатській області.

Позивач звертає увагу, що його єдиним доходом є заробітна плата поліцейського, на яку наразі накладено арешт, тому він має лише можливість користуватися сумою, що не перевищує 14200,00 грн в місяць. При цьому, за місцем несення служби він орендує житло, за яке платить 8000,00 грн, не враховуючи комунальних послуг.

Посилаючись на приписи п.10-2 Розділу ХІІ Закону України «Про виконавче провадження» позивач зазначає, що на період дії військового стану фізична особа-боржник, на кошти якої накладено арешт, може звернутися до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти цієї особи, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту.

У разі накладення арешту на кошти, розміщені на декількох поточних рахунках фізичної особи - боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи - боржника в одному банку.

Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа - боржник може здійснювати видаткові операції.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа - боржник звертається до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи - боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій.

ОСОБА_1 посилається на те, що 3 жовтня 2024 року він звертався до відповідача із заявою про визначення поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій, в якій просив визначити рахунок в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» IBAN НОМЕР_2 , на який отримує заробітну плату.

Таким чином, за доводами позивача накладення арешту на його рахунок, який призначений для зарахування заробітної плати, унеможливлює отримання належної йому частини заробітної плати та інших виплат, що призводить до порушення його конституційних прав як громадянина.

Дослідивши позовні матеріали, суд констатує наступне.

Частиною першою ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями частин першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України регламентовано, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Близькі за змістом положення також наведені у частині першій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», в якій зазначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року по справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) сформулювала висновок про те, що виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року по справі № 756/8815/20 (провадження № 14-218цс21) серед іншого, зазначено, що виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Фактичний аналіз позовних матеріалів свідчить про те, що вимога за предметом позову стосується скасування постанови приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохана П.І. про арешт коштів боржника від 19.09.2024 року, в частині накладення арешту на грошові кошти, що надходять на рахунок IBAN НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 , як заробітна плата, в межах виконавчого провадження №76077030.

Разом з тим, зі змісту пред`явленого ОСОБА_1 позову, не вбачається, що арешт коштів боржника в даній справі, пов`язаний зі спором про право на ці кошти, а стосується можливих порушень вимог виконавчого провадження з боку приватного виконавця Виконавчого округу Закарпатської області Кохан П.І.

Не містить позов і матеріально-правових вимог до відповідача, а тому позовна заява не підлягає розгляду в порядку позовного провадження, оскільки передбачається інша форма звернення та порядок вирішення вказаного питання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року по справі № 756/8815/20, (провадження № 14-218цс21), зазначила, що «у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів».

У тексті позову, ОСОБА_1 посилається на те, що 3 жовтня 2024 року звертався до відповідача із заявою про визначення поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій, в якій просив визначити рахунок в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» IBAN НОМЕР_2 , на який отримує заробітну плату.

Поряд з цим, доказів такого звернення до приватного виконавця він суду не надав.

Слід констатувати, що за результатами звернення до приватного виконавця, ОСОБА_1 має право оскаржити, як боржник, рішення, дії, бездіяльність виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України, а не в позовному провадженні.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі №712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19) сформував висновок, що «боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Якщо суд помилково прийняв позов до розгляду, під час судового розгляду він має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України».

Відповідно п. 1 ч. 1. ст. 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на те, що ОСОБА_1 був відповідачем по цивільній справі №303/1045/24, яка розглядалася Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області та є боржником у виконавчому провадженні №76077030, в якому винесена оскаржувана постанова та накладено арешт на його грошові кошти, суд приходить до висновку, що у відкритті провадження у даній справі слід відмовити, оскільки законом передбачений інший спосіб судового захисту - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України, а не в позовному провадженні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 186, 259, 260, 353, 447 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

ПОСТАНОВИВ:

1.У відкритті провадження по справі відмовити.

2. Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Кость