Номер провадження: 22-ц/813/5719/24
Головуючий у першій інстанції Кремер І.О.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1

представник скаржника - ОСОБА_2

стягувач ОСОБА_3

представник стягувача ОСОБА_4

суб`єкта оскарження старшого державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерстві юстиції (м. Київ) Гудзь Романа Володимировича

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року, ухвалене у складі судді Кремер І.О., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, стягувач ОСОБА_3 , суб`єкта оскарження старшого державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерстві юстиції (м. Київ) Гудзь Роман Володимирович,-

встановив:

Короткий зміст скарги.

Представник скаржника Чіканчі О.І. в інтересах ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_3 , суб`єкта оскарження старшого державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерстві юстиції (м. Київ) Гудзь Р.В., звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України.

Обґрунтовуючи вимоги поданої скарги вказує на те, що 22.01.2018 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси за результатами розгляду справи № 523/7425/17 позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів було задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення Суворовським районним судом м. Одеси 03.03.2018 року було видано виконавчий лист № 523/7425/17, який було звернуто до виконання до Деснянського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві та постановою державного виконавця від 19.07.2018 року відкрито виконавче провадження № 56653041. Виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні здійснюються ст. державним виконавцем Гудзь Р.В. З зазначеної дати аліменти за вказаним виконавчим документом виплачуються у присудженій судом частині Українським центром з фізичної культури та спорту осіб з інвалідністю «ІНВАСПОРТ» Міністерства молоді та спорту України (надалі Укрцентр «Інваспорт») та Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (Деснянський район).

На початку серпня 2023 року ОСОБА_1 не зміг розрахуватись за покупку карткою та у подальшому довідався, що його рахунки заарештовані виконавчою службою. 07.08.2023 року представник ОСОБА_1 у телефонній розмові із ст. державним виконавцем Гудзь Р.В. дізнався, що ВП № 56653041 в липні 2023 року, у зв`язку із численними скаргами ОСОБА_3 до органів різного рівня, відбулась перевірка, а результатами якої державного виконавця було зобов`язано здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням отриманих ОСОБА_1 в липні 2022 року коштів від участі у змаганнях. Також виконавець повідомив, що до ОСОБА_1 було застосовано низку запобіжних заходів для гарантування погашення виявленої заборгованості.

Так, після ознайомлення із матеріалами ВП № 56653041 представник скаржника дізналася про наявність низки документів та рішень, складених державним виконавцем 27 та 28 липня 2023 року.

Однак, сторона скаржника не погоджується із здійсненим державним виконавцем розрахунком заборгованості зі сплати аліментів та постановами від 27.07.2023 року та 28.07.2023 року, та вважає, що такий розрахунок не відповідає дійсним обставинам справи, є необґрунтованим та підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Вказаний Розрахунок заборгованості є помилковим, оскільки аліменти по ньому безпідставно нараховані на Стипендію Президента України та грошову винагороду за участь у спортивних змаганнях, які не є доходом та не оподатковуються. Вказані стипендія та винагорода не відображені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146. Вони є еквівалентом зусиль та перемог ОСОБА_1 в спорті, а не в праці та/або освіті; відображенням вдячності держави Україна за прославлення її імені на спортивній арені, навіть в тяжкий для країни час війни. Вказані стипендія та грошова винагорода не тотожні заробітній платі, усім видам доплат і надбавок до неї, грошовим і натуральним преміям, та іншим видам доходу з Переліку № 146. Відповідно до Порядку виплати винагород спортсменам з видів спорту осіб з інвалідністю України - чемпіонам, призерам спортивних змагань міжнародного рівня та їх тренерам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 06.08.2008 року вона є винагородою за високі спортивні результати на змаганнях міжнародного рівня. Отримана ОСОБА_1 Стипендія Президента України не є стипендією, види яких закріплені в п. 15 Переліку № 146.

Відповідно до Закону України «Про вищу освіту» та Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про порядок призначення академічних стипендій Президента України студентам вищих навчальних закладів та аспірантам» № 744 від 28.10.1994 р., стипендії Президента України призначаються студентам-відмінникам вищих навчальних закладів України та аспірантам, які найбільш відзначилися в навчальній та науковій роботі. Тобто призначаються у сфері освіти.

Указом Президента України № 290 від 06 квітня 2006 року «Про заходи щодо фізкультурно-спортивної реабілітації інвалідів та підтримки паралімпійського і дефлімпійського руху в Україні», затверджено Положення про стипендії Президента України для видатних спортсменів із паралімпійських і дефлімпійських видів спорту та їх тренерів.

Відповідно до п. 1 вказаного Положення, Стипендії Президента України для видатних спортсменів із паралімпійських і дефлімпійських видів спорту та їх тренерів (далі - стипендії Президента України) призначаються з метою стимулювання успішних виступів на міжнародній спортивній арені, визнання вагомого внеску в розвиток спорту осіб з інвалідністю. Тобто призначаються в сфері спорту як визнання вкладу кожного спортсмена в загальний результат.

Відтак, на Стипендію Президента України та грошову винагороду за участь у спортивних змаганнях не можуть нараховуватись аліменти.

З приводу постанов старшого державного виконавця Гудзь Р.В. винесених 27 та 28 липня 2023 року по ВП № 56653041, то представника скаржника вказує на те, що такі постанови є протиправними, та мають бути скасовані державним виконавцем, оскільки на дату їх винесення були відсутні правові підставі у ОСОБА_1 відсутня заборгованість за три/чотири місяці. Матеріали ВП № 56653041 підтверджують, що станом на 30.06.2023 року наявна переплата щонайменше у розмірі 99 422,75 грн. Очевидно, що усі перелічені постанови винесені передчасно з часу «встановлення» заборгованості (25 липня 2023 року) не минуло 3/4 місяці, аби до ОСОБА_1 можна було застосовувати низку заходів примусового виконання. ОСОБА_1 навіть не знав про те, що, нібито, є боржником по ВП № 56653041, в той час, як усе його майно вже було заарештовано, усі кошти на банківських рахунках були заарештовані, було заборонено керувати транспортним засобом, а інформацію про особу внесено до реєстру боржників.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року скаргу представника скаржника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , за участю стягувача ОСОБА_3 , суб`єкта оскарження старшого державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерстві юстиції (м. Київ) Гудзь Романа Володимировича, на дії державного виконавця в порядку ст. 447 ЦПК України задоволено частково.

Визнано неправомірними дії старшого державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерстві юстиції (м. Київ) Гудзь Романа Володимировича у виконавчому провадженні № 56653041 в частині нарахування за липень 2022 року в Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25.07.2023 року Стипендії Президента України.

Зобов`язано старшого державного виконавця Деснянського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерстві юстиції (м. Київ) Гудзь Романа Володимировича здійснити перерахунок розрахунку заборгованості зі сплати аліментів шляхом вирахування з Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25.07.2023 року за період липня 2022 року Стипендії Президента України.

У задоволенні решти вимог скарги представника скаржника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 відмовлено.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого судового рішення зазначає, що державним виконавцем у суму доходу за період липня 2022 року було включено нараховані ОСОБА_1 стипендію Президента України та грошову винагороду за участь у спортивних змаганнях.

Вказав, що у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Суд дійшов висновку, що у положенні п. б п.п. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПК України щодо винагороди спортсменам мова йде лише про негрошові призи, тобто якщо приз буде сплачений грошима, то сума винагороди повинна оподатковуватися податком на доходи фізичних осіб на загальних підставах.

Державним виконавцем ОСОБА_6 при складені Розрахунку заборгованості за сплати аліментів станом на 25.07.2023 року правомірно було враховано отриману ОСОБА_1 грошову винагороду за участь у спортивних змаганнях в якості отриманого доходу.

Однак, в той же час, суд зазначає, що дійсно, стипендія Президента України не входить до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, тобто звільнена від оподаткування та не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим дії державного виконавця в цій частині слід визнати неправомірними.

Суд вважав безпідставним твердження сторони скаржника про передчасність винесення вказаних постанов, так як з дня встановлення заборгованості по сплаті аліментів 25.07.2023 року не минуло 3/4 місяці.

Проте, суд констатував, що навіть виключивши із Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в якості доходу стипендію Президента України у розмірі 7000,00 грн., проте, враховуючи дохід боржника, включаючи грошову винагороду в розмірі 3 576 467,40 грн., отриману за участь у спортивних змаганнях, не спростовує того факту, що станом на дату винесення ст. держ. виконавцем Гудзь Р.В. вказаних вище постанов в порядку ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів значно перевищив сукупну суму відповідних платежів за три/чотири місяці.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку, що ст. державний виконавець Гудзь Р.В. при винесенні постанов від 27.07.2023 року та від 28.07.2023 року в порядку ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» діяв правомірно та відповідно до вимог вказаного Закону.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду, адвокат Чіканчі О.І. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08.05.2024 в частині відмови у задоволенні вимог скарги про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця щодо нарахування аліментів по ВП № 56653041 на отриману ОСОБА_1 грошову винагороду за участь у спортивних змаганнях, та винесені у зв`язку із цим рішення державного виконавця та ухвалити в цій частині вимог нове рішення про задоволення вимог в редакції від 25 вересня 2023 року в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 вважає оскаржувану ухвалу в частині задоволення вимог його скарги законним та обґрунтованим, таким, що надає правильної оцінки обставинам справи за правильного застосування норм матеріального права. В іншій частині (відмова у задоволенні вимог скарги про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця в частині нарахування аліментів по ВП № 56653041 на отриману ОСОБА_1 грошову винагороду за участь у спортивних змаганнях, та винесені у зв`язку із цим рішення державного виконавця) ухвала від 08 травня 2024 року не є законною та обґрунтованою, постановлена за неправильного трактування норм матеріального права - грошова винагорода за участь у спортивних змаганнях має той же характер та направлення, що і Стипендія Президента України для видатних спортсменів із паралімпійських і дефлімпійських видів спорту, тому на неї також не можна нараховувати аліменти. При постановленні вказаної ухвали не було надано повної оцінки обставинам справи, застосовано практику Верховного суду, яка регулює не подібні правовідносини.

Вказує, що Постановою № 146 від 26 лютого 1993 року затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб.

В п. 1 вказаного переліку відсутнє посилання на те, що аліменти можуть утримуватись із грошової винагороди за участь у спортивних змаганнях та зі Стипендії Президента України для видатних спортсменів із паралімпійських і дефлімпійських видів спорту.

Отримана ОСОБА_1 грошова винагорода, не є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці.

Отримана ОСОБА_1 Стипендія Президента України не є стипендією, види яких закріплені в пп. 15 п. 1 Переліку № 146

Вказані Стипендія та винагорода є еквівалентом зусиль та перемог ОСОБА_1 в спорті, а не в праці та/або освіті; відображенням вдячності держави Україна за прославлення її імені на спортивній арені. За щоденну працю ОСОБА_1 отримує заробітну платню, а от за призові місця, яких до слова може і не мати, отримує відзнаки з яких не можуть вираховуватись аліменти.

Зазначає, що в Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 25 липня 2023 року було безпідставно включено як дохід платника аліментів Стипендію Президента та грошову винагороду отримані ОСОБА_1 в спорті, у державного виконавця не було підстав для винесення постанов в межах ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

У ОСОБА_1 на дату винесення оскаржуваних постанов була відсутня заборгованість з аліментів за три/чотири місяці. Заборгованість, нібито, утворилась в липні 2022 року, тобто за 1 місяць. Її значний розмір зумовлений не періодом в часі, а значущістю суми.

Тому у державного виконавця ОСОБА_6 не було правових підстав для винесення оскаржуваних Постанов по ВП№ 56653041.

Також вказаним державним виконавцем було порушену визначену Законом України «Про виконавче провадження» процедуру винесення, набрання чинності та відправлення на виконання Постанови про встановлення щодо ОСОБА_1 тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань по ВП № 56653041: аліменти від його імені з серпня 2018 року щомісячно і справно сплачуються і з заробітної платні, і з пенсії по інвалідності з дитинства, докази отримання ОСОБА_1 розрахунку заборгованості від 25 липня 2023 року: не маючи інформації про наявність боргу як такого, особа не може знати, що є боржником; інформація, на підставі якої державний виконавець вирішив, що заборона виїзду сприятиме виконанню боржником своїх, нібито, існуючих боргових зобов`язань, того, що боржник має намір вибути за межі України з метою невиконання: з липня 2022 року ОСОБА_1 мав безліч часу та можливостей для виїзду за межі України. Але по сьогодні знаходиться в країні. Зважаючи на наявність у нього інвалідності, у ОСОБА_1 відсутні обмеження для виїзду навіть під час війни. Але знову ж такою можливістю він не скористався.

При постановленні Ухвали від 08 травня 2024 року по справі № 523/14213/23 суд першої інстанції не надав жодної оцінки низці наданих ОСОБА_1 до матеріалів справи відповідей від Комітету з питань правової політики Верховної ради України, Президента України, Голови Верховної ради України, очільника Кабінету міністрів України.

При здійсненні Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25 липня 2023 року суб`єктом оскарження було допущено помилки в частині нарахування аліментів на пенсію ОСОБА_1 по інвалідності з дитинства, та не враховано наявність переплати, сформованої в наслідок такої помилки.

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги адвокат Поліщук В.О. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що сторона стягувача вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та просить відмовити у її задоволенні.

Щодо явки сторін.

Представникі сторін зявились до суду та надали суду свої пояснення.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, оцінивши доводи апеляційної скарги, та відзив на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість судового рішення в межах скарги та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.01.2018 року за результатами розгляду справи № 523/7425/17 позов ОСОБА_3 про стягнення аліментів було задоволено, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) та не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

На виконання вказаного рішення Суворовським районним судом м. Одеси 03.03.2018 року було видано виконавчий лист № 523/7425/17, який було звернуто до виконання до Деснянського районного відділу ДВС м. Києва ГТУЮ у місті Києві та постановою державного виконавця від 19.07.2018 року відкрито виконавче провадження № 56653041. Виконавчі дії у вказаному виконавчому провадженні здійснюються ст. державним виконавцем Гудзь Р.В.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Одним з основних засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень (пункт 2 частини 1 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як роз`яснено у п. 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби

З матеріалів провадження вбачається, що на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2023 року про витребування доказів, Деснянським ВДВС у місті Києві було надано суду копії матеріалів виконавчого провадження № 56653041.

Так, дослідивши матеріали виконавчого провадження № 56653041, суд апеляційної інстанції доходить наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Судом встановлено, що 31.01.2023 року та 30.06.2023 року ст. державним виконавцем Гудзь Р.В. було складено розрахунки заборгованості зі сплати аліментів ВП № 56653041/7, відповідно до яких у ОСОБА_1 відсутня заборгованість зі справи аліментів.

З наявної в матеріалах виконавчого провадження Постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 25.07.2023 року в.о. начальника Деснянського ВДВС у м. Києві Рудковської О. (матеріали ВП а.с. 289) вбачається, що дії ст. держ. виконавця Гудзя Р.В. з примусового виконання виконавчого провадження № 56653041 в частині здійснення розрахунку зі сплати аліментів від 30.01.2023 року визнано такими, що здійснені з порушенням вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості зі спати аліментів з урахуванням відповіді Українського центру з фізичної культури і спорту з інвалідністю «Іваспорт» № 1462 від 24.10.2022 року.

Зокрема, у вказаній постанові встановлено, що згідно відповіді ДПС України від 14.03.2023 року боржником отримано дохід у сумі 3597467,40 грн. (виплата грошових винагород спортсменам чемпіонам). Згідно звіту Українського центру з фізичної культури і спорту інвалідів «Інваспорт» про здійснені відрахування та виплати від 08.08.2022 року, боржнику у липні 2022 року нараховано дохід 3 576 467,40 грн., з якого утримано 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, як це передбачено ч. 5 ст. 183 СК України. У матеріалах виконавчого провадження міститься відповідь Українського центру з фізичної культури і спорту осіб з інвалідністю « Інваспорт» № 1462 від 24.10.2022 року адресована ОСОБА_3 , згідно з якої коши в сумі 866676,85 грн. були перераховані ОСОБА_1 помилково, оскільки такі повинні бути перераховані на користь ОСОБА_3 . Проте, 30.01.2023 року державним виконавцем було здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, в якому не враховано кошти в сумі 866676,85 грн.

Того ж дня, 25.07.2023 року із врахування порушень, зазначених у Постанові про результати перевірки законності виконавчого провадження від 25.07.2023 року в.о. начальника Деснянського ВДВС у м. Києві Рудковської О., ст. державним виконавцем Гудзь М.М. було здійснено Розрахунок заборгованості ВП № 56653041/7, відповідно до якого станом на 25.07.2023 року заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів складає 787982,67 грн.

У матеріалах виконавчого провадження наявний Звіт про здійснення відрахування та виплати щодо ОСОБА_7 за період липня 2022 року, складений Українським центром з фізичної культури і спорту з інвалідністю «ІНВАСПОРТ» (матеріали ВП а.с. 331).

Так, із вказаного Звіту вбачається, що ОСОБА_1 у липні місяці 2022 року отримав дохід у розмірі 3599364,12 грн., з яких: 15896,72 грн. нарахована заробітна плата; 7000,00 грн. стипендія Президента України; 3576467,40 грн. грошова винагороді зі змагань.

Із Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 25.07.2023 року вбачається, що ст. дер. виконавець ОСОБА_6 у період липня 2022 року зазначив, що дохід боржника склад 3599273,70 грн., сума аліментів, що підлягає стягненню становить 899818,43 грн.

Таким чином, державним виконавцем у суму доходу за період липня 2022 року було включено нараховані ОСОБА_1 стипендію Президента України та грошову винагороду за участь у спортивних змаганнях.

Щодо твердження представника скаржника про те, що державним виконавцем неправомірно було враховано у дохід ОСОБА_1 . Стипендії Президента України та грошову винагороду за участь у спортивних змаганнях, апеляційний суд зазначає наступне

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146, затверджено Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, відповідно до п. 1 якої, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з:

1) основної заробітної плати за посадовим окладом, тарифною ставкою, відрядними розцінками тощо;

2) усіх видів доплат і надбавок до заробітної плати;

3) грошових і натуральних премій;

4) оплати за надурочну роботу, за роботу в святкові, неробочі та вихідні дні;

5) заробітної плати, що зберігається під час відпустки, а також з одержуваної при звільненні компенсації за невикористану протягом кількох років відпустку;

6) заробітної плати, що зберігається під час виконання державних і громадських обов`язків, та в інших випадках збереження середньої заробітної плати;

7) винагороди за загальні річні підсумки роботи підприємств та організацій;

8) винагороди, що виплачується штатним літературним працівникам газет, журналів, агентств друку, радіо, телебачення із фонду літературного гонорару, а також нештатним літературним працівникам, що підлягають державному соціальному страхуванню;

9) одноразової винагороди (відсоткових надбавок) за вислугу років;

10) допомоги по державному соціальному страхуванню, а також з допомоги по тимчасовій непрацездатності, що встановлені в колективних сільськогосподарських підприємствах;

11) доплат до допомоги по державному соціальному страхуванню, виплачуваних за рахунок підприємств, установ, організацій;

12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв`язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров`я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих;

13) допомоги по безробіттю;

14) одержуваної пенсії, за винятком надбавок до пенсії, що виплачуються особам з інвалідністю першої групи на догляд за ними, а також надбавок, що виплачуються непрацюючим пенсіонерам на утримання непрацездатних членів сім`ї, що належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"

14-1) державної соціальної допомоги особам з інвалідністю з дитинства, призначеної відповідно до Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю"

15) стипендій, виплачуваних студентам в період навчання у вищих навчальних закладах, учням професійних навчально-виховних закладів та слухачам навчальних закладів підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів;

16) доходів від підприємницької діяльності, селянських (фермерських) господарств, кооперативів, об`єднань громадян, а також доходів, що припадають на частку платника аліментів від присадибної ділянки або підсобного господарства;

17) усіх видів заробітку, одержуваного адвокатами за роботу в юридичних консультаціях;

18) плати, отриманої за передачу в оренду земельної ділянки або земельної частки (паю);

19) інших видів заробітку.

В той же час, суд першої інстанції вірно зазначив, що п. 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб визначено вичерпний перелік доходів з яких не утримуються аліменти, до якого не включено ані стипендій Президента, ані грошових виплат у зв`язку із зайняттям призових місць на спортивних змаганнях.

Разом з тим, з урахуванням системного способу тлумачення вищевказаний Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий (розширювальне тлумачення норм права).

Водночас положення статті 81 СК України та частини третьої статті 181 СК України вказують на необхідність визначення розміру аліментів від частки доходу платника, а не його заробітку. Звуження ж змісту норм закону за допомогою положень підзаконних нормативно-правових актів є неприпустимим.

При цьому зміст положень Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб включає до поняття «заробітку» також і виплати, які заробітною платою не є, зокрема доходи від підприємницької діяльності, кооперативів, тощо, що свідчить про більш широке тлумачення змісту поняття «заробіток», ніж виплати, які виплачуються в межах трудових правовідносин.

Крім того, у пункті 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб вказується, що утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків. Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток» може розумітися як визнання цих понять синонімами в контексті приписів цього Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.

Вказаний висновок зроблено у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 04.09.2019 року за результатами розгляду справи № 760/4549/18-ц, яку суд в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Як було вище зазначено, утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).

Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.

Вказаний висновок зроблено у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 25.01.2021 року за результатами розгляду справи № 758/10761/13-ц, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, що згідно п. б п.п. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПК України (станом на 19.08.2022 року, тобто місяцем на наступний отриманого доходу) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, зокрема сума державних премій України або стипендій України, призначених законом, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, винагород спортсменам - чемпіонам України, призерам спортивних змагань міжнародного рівня, у тому числі спортсменам з інвалідністю, а також вартість державних нагород чи винагород від імені України, крім тих, що виплачуються коштами чи іншим майном, сума Нобелівської чи Абелівської премій.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу спортсмена-переможця та/або призера спортивних змагань не включається лише вартість призу в частині, що не перевищує 25% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, за винятком грошових виплат у будь-якій сумі (пп. 165.1.39. п. 165.1. ст. 165 ПК України).

Відповідно до п. 6 Порядку виплати винагород спортсменам з видів спорту осіб з інвалідністю України - чемпіонам, призерам спортивних змагань міжнародного рівня та їх тренерам, затвердженого Постановою КМУ від 06.08.2008 року № 704, виплата винагород здійснюється за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на відповідні цілі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов вірного висновку, у положенні п. б п.п. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПК України щодо винагороди спортсменам мова йде лише про негрошові призи, тобто якщо приз буде сплачений грошима, то сума винагороди повинна оподатковуватися податком на доходи фізичних осіб на загальних підставах.

Також апеляційний суд вважає за необхідним звернути увагу на те, що про факт отримання ОСОБА_1 у липні 2022 року доходу у сумі 3597467,40 грн. (виплата грошових винагород спортсменам чемпіонам) суб`єкт оскарження дізнався саме із відповіді ДПС України від 14.03.2023 року, що відображено у постанові в.о. начальника ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) Рудковської О. від 25.07.2023 року про результати перевірки законності виконавчого провадження.

Таким чином, по справі встановлено, що ОСОБА_1 у липні місяці 2022 року отримав винагороду за участь у спортивних змаганнях саме у вигляді грошових коштів в сумі 3 576 467,40 грн., яка є його доходом.

Із Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 25.07.2023 року вбачається, що ст. дер. виконавець Гудзь Р.В. у період липня 2022 року зазначив, що дохід боржника склад 3599273,70 грн.

Із досліджених апеляційним судом матеріалів справи, в тому числі Звіту про здійснення відрахувань та виплат за період липня 2022 року, суд зазначає, що сума доходу державним виконавцем була вирахувана наступним чином: 12796,85 грн. сума заробітної плати (після утримання податків у розмірі 3099,87 грн.) + 7000 грн. Стипендія Президента України + 3576467,40 грн. грошова винагорода + 3009,45 грн. нарахована пенсія.

Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.

Вказаний висновок також зроблено у постанові Об`єднаної палати КЦС/ВС від 25.01.2021 року за результатами розгляду справи № 758/10761/13-ц.

А тому, суд дійшов вірного висновку, що державним виконавцем Гудзь Р.В. при складені Розрахунку заборгованості за сплати аліментів станом на 25.07.2023 року правомірно було враховано отриману ОСОБА_1 грошову винагороду за участь у спортивних змаганнях в якості отриманого доходу.

Однак, в той же час, апеляційний суд зазначає, що дійсно, стипендія Президента України не входить до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, тобто звільнена від оподаткування та не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні, у зв`язку з чим дії державного виконавця в цій частині слід визнати неправомірними.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження» Єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна.

27.07.2023 року ст. держ. виконавцем Гудзь Р.В. було винесено Повідомлення про внесення відомостей про боржника ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників.

Згідно приписів ч. 2 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Згідно приписів ч. 6 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Так, судом встановлено, що 27.07.2023 року та 28.07.2023 року ст. держ. виконавцем Гудзь Р.В. у виконавчому провадженні № 56653041 відносно боржника ОСОБА_1 були винесені наступні постанови:

?Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 27 липня 2023 року, яка діятиме до погашення заборгованості зі сплати аліментів;

?Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 27.07.2023 року;

?Постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 27 липня 2023 року, згідно якої з пенсії боржника по інвалідності з дитинства відраховується 50% до погашення заборгованості у розмірі 787 987,67 грн.;

?Постанова про накладення арешту на все майна боржника від 28 липня 2023 року у межах суми звернення 787 987,67 грн.;

?Постанова про арешт коштів боржника від 28 липня 2023 року у межах суми звернення 787 987,67 грн.;

?Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії від 28 липня 2023 року, яка діятиме до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі;

?Постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 28 липня 2023 року, яка діятиме до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Згідно вказаних норм ЗУ «Про виконавче провадження» для винесення державним виконавцем в рамках виконавчого провадження зазначених вище постанов, необхідна наявність факту заборгованості зі сплати аліментів у сумі, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три/чотири місця. Отже, в даному випадку враховується лише розмір заборгованості, який має відповідати сукупному розміру сумі відповідних платежів за три/чотири місця.

А тому, апеляційний суд вважає безпідставним твердження сторони скаржника про передчасність винесення вказаних вище постанов, так як з дня встановлення заборгованості по сплаті аліментів 25.07.2023 року не минуло 3/4 місяці.

Проте, суд констатує, що навіть виключивши із Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в якості доходу стипендію Президента України у розмірі 7000,00 грн., проте, враховуючи дохід боржника, включаючи грошову винагороду в розмірі 3 576 467,40 грн., отриману за участь у спортивних змаганнях, не спростовує того факту, що станом на дату винесення ст. держ. виконавцем Гудзь Р.В. вказаних вище постанов в порядку ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів значно перевищив сукупну суму відповідних платежів за три/чотири місяці.

З огляду на вище викладене, суд доходить висновку, що ст. державний виконавець Гудзь Р.В. при винесенні постанов від 27.07.2023 року та від 28.07.2023 року в порядку ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» діяв правомірно та відповідно до вимог вказаного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 451 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, суд першої інстанції прийшов до переконання, що твердження представника скаржника про неправомірність дій ст. держ. виконавця Гудзь Р.В. у виконавчому провадженні № 56653041 в частині нарахування в Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25.07.2023 року Стипендії Президента України, знайшло своє підтвердження, а тому дана скарга підлягає частковому задоволенню тільки в цій частині, у задоволенні решти вимог скарги слід відмовити.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що апелянтом не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оскаржуваним судовим рішенням та посилання які містяться не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Звертаючи увагу на природу стипендії та винагороди за перемоги у змаганнях сторона скаржника ігнорує той факт, що ОСОБА_8 безумовно є професійним спортсменом, і усі доходи, пов`язані із його досягненнями у спорті, що виплачуються за основним місцем роботи безумовно є базою для нарахування аліментів відповідно до судового рішення від 22 січня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги, що отримана ОСОБА_1 грошова винагорода, не є винагородою за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці та не неї не можуть нараховуватись аліменти є необґрунтованими, оскільки згідно п. б п.п. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПК України (станом на 19.08.2022 року, тобто місяцем на наступний отриманого доходу) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, зокрема сума державних премій України або стипендій України, призначених законом, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, винагород спортсменам - чемпіонам України, призерам спортивних змагань міжнародного рівня, у тому числі спортсменам з інвалідністю, а також вартість державних нагород чи винагород від імені України, крім тих, що виплачуються коштами чи іншим майном, сума Нобелівської чи Абелівської премій.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу спортсмена-переможця та/або призера спортивних змагань не включається лише вартість призу в частині, що не перевищує 25% однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, за винятком грошових виплат у будь-якій сумі (пп. 165.1.39. п. 165.1. ст. 165 ПК України).

Відповідно до п. 6 Порядку виплати винагород спортсменам з видів спорту осіб з інвалідністю України - чемпіонам, призерам спортивних змагань міжнародного рівня та їх тренерам, затвердженого Постановою КМУ від 06.08.2008 року № 704, виплата винагород здійснюється за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті на відповідні цілі.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов вірного висновку, у положенні п. б п.п. 165.1.1 п. 165.1 ст. 165 ПК України щодо винагороди спортсменам мова йде лише про негрошові призи, тобто якщо приз буде сплачений грошима, то сума винагороди повинна оподатковуватися податком на доходи фізичних осіб на загальних підставах.

Таким чином, по справі встановлено, що ОСОБА_1 у липні місяці 2022 року отримав винагороду за участь у спортивних змаганнях саме у вигляді грошових коштів в сумі 3 576 467,40 грн., яка є його доходом.

В тексті апеляційної скарги велика кількість розрахунків, але вони жодним чином не доводять наявність порушень під час складання розрахунку боргу від 25 липня 2023 року, адже з наявної в матеріалах виконавчого провадження Постанови про результати перевірки законності виконавчого провадження від 25.07.2023 року в.о. начальника Деснянського ВДВС у м. Києві Рудковської О. (матеріали ВП а.с. 289) вбачається, що дії старшого державного виконавця Гудзя Р.В. з примусового виконання виконавчого провадження № 56653041 в частині здійснення розрахунку зі сплати аліментів від 30.01.2023 року визнано такими, що здійснені з порушенням вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» та зобов`язано державного виконавця здійснити розрахунок заборгованості зі спати аліментів з урахуванням відповіді Українського центру з фізичної культури і спорту з інвалідністю «Іваспорт» № 1462 від 24.10.2022 року.

Щодо доводів про незаконність винесених постанов апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Згідно вказаних норм ЗУ «Про виконавче провадження» для винесення державним виконавцем в рамках виконавчого провадження зазначених вище постанов, необхідна наявність факту заборгованості зі сплати аліментів у сумі, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три/чотири місця. Отже, в даному випадку враховується лише розмір заборгованості, який має відповідати сукупному розміру сумі відповідних платежів за три/чотири місця.

Враховуючи, дохід боржника, включаючи грошову винагороду в розмірі 3 576 467,40 грн., отриману за участь у спортивних змаганнях, не спростовує того факту, що станом на дату винесення ст. держ. виконавцем Гудзь Р.В. вказаних вище постанов в порядку ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження», сукупний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів значно перевищив сукупну суму відповідних платежів за три/чотири місяці.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції в якості вимог заявника із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26 листопада 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко