УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 932/10505/23

провадження № 61-14790ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року у складі колегії суддів: Єлізаренко І. А., Макарова М. О., Свистунової О. В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс»,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ТОВ «Дебт Форс» звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ТОВ «Вердикт Капітал», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О. О., ТОВ «Кампсіс Фінанс».

Заява мотивована тим, що з 25 листопада 2021 року на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 205035, вчиненого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Е. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 40 067,36 грн. 08 лютого 2023 року на підставі договору № 08-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 91113. 10 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено договір № 10-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором № 91113. На підставі викладеного ТОВ «Дебт Форс» просили суд замінити вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 205035, вчиненого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Е. М. про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником задоволено. Замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 205035, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Судове рішення мотивоване тим, що вимоги про заміну сторони стягувача, доведені та обґрунтовані, наявні підстави для заміни стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 205035, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М. щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2024 року у справі за заявою ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ТОВ «Вердикт Капітал», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О. О., ТОВ «Кампсіс Фінанс» скасовано. Заяву ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи ОСОБА_1 , ТОВ «Вердикт Капітал», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька О. О., ТОВ «Кампсіс Фінанс» задоволено. Замінено вибулого стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, відкритому приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О. О. на підставі виконавчого напису №205035, вчиненого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Е. М., про стягнення боргу з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

Судове рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що ухвала суду першої інстанції була постановлена без виклику учасників справи, за відсутності боржника ОСОБА_1 , який не був належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нового рішення. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах, тому вимоги заяви ТОВ «Дебт Форс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О., боржник ОСОБА_1 , є обґрунтованими.

ОСОБА_1 02 листопада 2024 року засобами поштовогозв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року. Посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права і просить скасувати постанову апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяви відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосовано норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду. Заявником не надано жодного доказу на підтвердження факту видачі первісним кредитором йому грошових коштів в порядку виконання кредитного договору. Суд апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги, засновані насамперед на висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, в яких зазначено, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи; жодним чином по суті їх не розглянув, не мотивував та не обгрунтував невзяття їх до уваги. Вважає, що заявник не надав жодного доказу на підтвердження факту видачі первісним кредитором грошових коштів в порядку виконання кредитного договору, відсутні також докази фактичного користування кредитними коштами. З незрозумілих підстав суд апеляційної інстанції послався на висновки Верховного Суду у постановах від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17. Адже у даних справах відмовлено в задоволенні касаційних скарг саме правонаступників, яким відмовлено в заміні.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Суди встановили, що 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Е. М. вчинено виконавчий напис № 205035 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 40 067,36 грн.

25 листопада 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О. О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого виконавчого напису № 205035, вчиненого 22 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Е. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 40 067,36 грн.

08 лютого 2023 року на підставі договору № 08-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором № 91113.

Відповідно до витягу від 30 жовтня 2023 року з Додатку № 3 до договору № 08-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 08 лютого 2023 року боржником за кредитним договором № 91113 є ОСОБА_1

10 травня 2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» укладений договір № 10-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за кредитним договором № 91113.

Відповідно до платіжної інструкції №393670006 від 26 жовтня 2023 року ТОВ «Дебт Форс» сплатило ТОВ «Кампсіс Фінанс» за договором відступлення прав вимоги № 10-05/23 від 10 травня 2023 року суму у розмірі 220 549,04 грн.

Відповідно до витягу від 30 жовтня 2023 року з Додатку № 3 до договору № 10-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 травня 2023 року боржником за кредитним договором № 91113 є ОСОБА_1

З відомостей з Автоматизованої системи виконавчого провадження, яка перебуває у вільному доступі, вбачається, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О. О. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, стягувачем у якому є ТОВ «Дебт Форс», боржником - ОСОБА_1 , дата відкриття - 25 листопада 2021 року.

Таким чином, ТОВ «Дебт Форс» набули право грошової вимоги за кредитним договором № 91113 на підставі Договору № 10-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 травня 2023 року, укладеного між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс».

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України).

У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (див., зокрема, постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц (провадження № 61-43067св18), постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 листопада 2022 року в cправі № 910/3031/20)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2024 року в справі № 2-290/11 (провадження № 61-18714св23) зазначено, що: «Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Проте разом із тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу».

У пунктах 73 - 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року в справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) зазначено, що: «оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року в справі № 916/2286/16 вказано, що: «вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. Такий висновок міститься в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2019 року у цій справі. Судами не встановлено, що договір відступлення оспорюється або визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи та заявник, у зв`язку з чим відмова судів першої та апеляційної інстанцій у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони (кредитора) правонаступником з підстав того, що фізична особа не може бути належним правонаступником кредитодавця у спірних правовідносинах і укладений договір не може змінити імперативні приписи законодавства, суд вважає помилковими. З огляду на наведене. Суд вважає слушним посилання Скаржника (пункт 6.1) на відсутність в матеріалах справи документів, які б свідчили про визнання Договору відступлення недійсним, заперечення учасниками справи факту правомірності укладення цього Договору».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) вказано, що: «Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього. Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження». Встановивши, що ТОВ «Дебт Форс» набуло грошової вимоги за кредитним договором № 91113 суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок про задоволення заяви про заміну сторони».

Встановивши, що ТОВ «Кампсіс Фінанс»набуло право грошової вимоги від ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором № 91113, де боржником є ОСОБА_1 , а ТОВ "Дебт Форс" набуло право грошової вимоги від ТОВ "Кампсіс Фінанс", тобто відбулось матеріальне правонаступництво, суд апеляційної інстанції зробив обгрунтований висновок про задоволення заяви про заміни сторони у виконавчому провадженні.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з фактом видачі грошових коштів за кредитним договором.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).

ОСОБА_1 кредитний договір не оспорював, він є дійсним, підстав вважати його нікчемним судами не встановлено.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови суду касаційної інстанції свідчить, що правильне застосовування судами норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтована.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування норм права є очевидним, не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а касаційна скарга - необґрунтована.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кампсіс Фінанс».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат