Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкаря В.П.

позивача ОСОБА_1

представника позивачів адвоката Суботи М.І.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гельжинського Р.Л.

відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Гулянич Тетяни Михайлівни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Рак Ольга Іванівна про визнання недійсною заяви про скасування заповіту та скасування нотаріальної дії щодо вчинення цієї заяви

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до Ужгородського міськрайонного суду з позовом у якому зазначають, що вони є донькою та онукою відповідно, померлого ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_3 заповідав все належне йому майно ОСОБА_4 , що підтверджується заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. У грудні 2013 року обидва позивачі з метою прийняття і оформлення спадщини за померлим звернулися до нотаріусів, які їм повідомили, що спадкова справа вже відкрита приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Рак О.І. 23.12.2013 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Рак О.І. із заявою про прийняття спадщини та згідно отриманих інформаційних довідок дізналася, що спадкова справа заведена 06.08.2013 року, заповіт від 04.12.2012 року скасований за заявою ОСОБА_5 від 28.01.2013 року № 54105145. Вказане також випливає з листа приватного нотаріуса Рак О.І. від 03.02.2014 року.

У зв"язку з наведеним позивачі вимушені були звернутися 03.02.2014 року із позовною заявою до Ужгородського міськрайонного суду про скасування вказаної заяви. 06.02.2014 року ОСОБА_4 подала до приватного нотаріуса Рак О.І. заяву про прийняття спадщини за померлим ОСОБА_5 .

Позивачі вважають, що померлий ОСОБА_5 не міг скасувати заповіт від 04.12.2012 року згідно заяви від 28.01.2013 року № 54105145 за реєстровим номером № 152, посилаючись на те, що підпис на заяві від 28.01.2013 року, оформленій приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Гулянич Т.М. вчинений не ОСОБА_5 , що випливає з візуального аналізу підпису від імені померлого на вказаній заяві, в порівнянні з підписом ОСОБА_5 на заповіті від 04.12.2012 року, і на дорученні від 27.11.2012 року.

Окрім того, посилаються на те, що нотаріусом при оформленні заяви від 28.01.2013 року № 54105145 було порушено Закон України "Про нотаріат" та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме: станом на 2012-2013 рр. померлий сильно хворів та 20.12.2012 року отримав першу А групу інвалідності, потребував постійного стороннього догляду, що підтверджується відповідними медичними документами. Згідно виписки з історії хвороби обласного госпіталю інвалідів війни та учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС № 1121 від 02.01.2013 року, довідки №1 від 03.01.2013 року, виписки з протоколу лікарської консультаційної комісії від 29.01.2013 року № 15 в померлого були наявні порушення зору: вікова катаракта, глаукома обох очей, а також порушення слуху (пресбіакузіс), інші хвороби та хворобливі стани, потребував постійного стороннього догляду та допомоги, не здатен до самообслуговування. Хворобливий стан померлого підтверджується і самим змістом заповіту від 04.12.2012 року: такий був вчинений на прохання заповідача, з огляду на його хворобу та похилий вік у присутності свідків за місцем його місцезнаходження у лікувальному закладі, де він у той час перебував.

Вказують, що у них виникає об"єктивний і обгрунтований сумнів щодо можливості померлого ОСОБА_5 скласти і прочитати заяву про скасування заповіту від 28.01.2013 року.

Позивачі посилаються на положення п. 6 і 7 глави 9 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 ( у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 року №1951/5, яка набула чинності з 04.05.2013 року) та зазначають, що оскаржувана заява не містить відповідних посвідчувальних написів нотаріуса чи відміток про те, що померлому уголос було прочитано зміст документа, чи підписів свідків, у тому числі сурдоперекладача, що могло би свідчити про те, що зміст заяви (правочину) від 28.01.2013 року відповідав волевиявленню та дійсним намірам учасника нотаріальної дії.

Крім того, зазначають, що з висновку судово-медичної експертної комісії Головного бюро судово-медичної експертизи України від 15.09.2015 року № 258/15, проведеної в рамках цивільної справи № 308/1285/14-ц слідує: "виходячи з вищезазначеного офтальмогологічного статусу та гостроти зору «vis OD/ОS =0,1 не кор../0,05 не кор..», слід вважати, що станом на січень 2013 року ОСОБА_5 не міг самостійно прочитати заяву про скасування заповіту.

А тому на підставі вищенаведеного просять визнати недійсною заяву ОСОБА_5 від 28.01.2013 року № 54105145 за реєстровим № 152, оформлену приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Гулянич Т.М., а нотаріальну дію щодо вчинення цієї заяви - скасувати.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити , з наведених у позові підстав. Надала пояснення які знайшли своє відображення у долученій до позовної заяви промови у судових дебатах. Також зазначила, що у матеріалах справи є три експертизи які підтверджують, що заява про скасування заповіту від 28 січня 2013 за реєстровим № 152, оформлена приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Гуляним Т.М. була підписана не її батьком ОСОБА_5 , 1927 року народження, а іншою особою.

Представник позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 адвокат Субота М.І. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Просив суд визнати недопустимим доказом висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 03.06.2021 року № 9637 в межах кримінального провадження №0003792 та наполягав на порушенні нотаріусом при посвідченні заяви ОСОБА_5 від 28.01.2023 року про скасування заповіту від 04.12.2012 року, вимог п. 6 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не з"явилася хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У матеріалах справи наявна заява ОСОБА_4 про розгляд справи без її участі у якій зазначає, що позов підтримує. Крім того, у матеріалах справи наявна письмова промова у судових дебатах ОСОБА_4 , у якій вона просить суд врахувати промову при прийнятті рішення. У вказаній промові позивачка зазначає , що у неї з дідусем завжди були приязні відносини, вона допомагала їм з бабусею у побутових речах , зокрема доставляла продукти харчування та ліки. У той же час її дядько ОСОБА_3 не цікавився справами своїзх батьків , не підтримував з ними постійний зв"язок, мотивуючи своєю зайнятістю.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що позивачів та відповідача вона знає давно, оскільки вони сусіди. Вона посвідчувала заповіт батька сторін ОСОБА_5 від 04.12.2012 року. У подальшому через два місяці , а саме 28.01.2013 року , ОСОБА_5 з"явився до неї особисто. Його привіз його син - ОСОБА_3 .. ОСОБА_5 сам зайшов до неї у кабінет та висловив бажання скасувати складений ним заповіт від 04.12.2012 року, про що надав відповідну заяву, справжність підпису на якій нею засвідчено, та всі необхідні документи для вчинення вищевказаної нотаріальної дії, а саме паспорт громадянина України та довідку про присвоєння ідентифікаційного номера. Під час розмови та після ознайомлення з наданими документами, нею було перевірено його цивільну дієздатність. Засвідчуючи справжність підпису особи на документі, а саме на заяві про скасування заповіту, нею було встановлено особу ОСОБА_5 за паспортом громадянина України, відповідно до ст. 13, 14 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, реквізити якого записано у Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. У її присутності ОСОБА_5 прочитав текст заяви про скасування заповіту, як того вимагає ст. 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Значення своїх дій ним повністю усвідомлювалося. У неї не склалося жодних сумнівів щодо добровільного, усвідомленого його волевиявлення при оформленні даного документу. До посвідчення справжності підпису на заяві про скасування заповіту та скасуванні заповіту у Спадковому реєстрі, ОСОБА_5 було роз`яснено правові наслідки скасування правочину. ОСОБА_5 не повідомляв нотаріуса про фізичні вади, хвороби, інші поважні причини, через які не може власноручно підписати правочин, заяву чи інший документ. Своє бажання саме так вчинити ОСОБА_5 засвідчив своїм особистим підписом на заяві про скасування заповіту та в Реєстрі для реєстрації нотаріальних дій. Після чого нею було внесено реєстраційний запис до Спадкового реєстру стосовно скасування вказаного заповіту.

Окрім того , зазначила, що відповідно до Розділу 17 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, тільки такий правочин як заповіт повинен бути прочитаний заповідачем вголос перед нотаріальним посвідченням. Вимога законодавства про те, що будь-який інший правочин або заява, повинні бути прочитані вголос фізичною особою відсутня. В тому разі, якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, неписьменна або сліпа, нотаріус прочитує їй текст заяви та проставляє на документі відповідну відмітку. Проте ОСОБА_5 при підписанні заяви про скасування заповіту не повідомляв нотаріуса про фізичні вади, хвороби, інші поважні причини. Але навіть у випадку, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса з проханням засвідчити справжність її підпису на заяві є сліпою, законодавствоне містить вказівок на обов`язок виконання спеціальних дій нотаріусом, окрім як прочитання тексту заяви вголос нотаріусом та проставляння відмітки про це на документі.

Вказала, що нею повністю дотримано вимоги чинного законодавства при засвідченні справжності підпису ОСОБА_5 на заяві про скасування заповіту та внесенні реєстраційного запису до Спадкового реєстру стосовно скасування вказаного заповіту.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гельжинський Р.Л. у судовому засіданні проти позову заперечив. Зазначив, що відповідно до висновку посмертної комісійної судово-медичної експертизи №54 від 16.11.2018, згідно з якою на моменти огляду лікарями ОСОБА_5 міг самостійно писати правою рукою, однак зважаючи на те, що з віком та при даних хворобах почерк може змінюватись, то писати як здорова людина не міг. Крім того, згідно заключення експертів вони не заперечують факту можливості тримати в руці ручку і писати, але зазначають, що впевнено писати не міг. Виявлені симптоми не могли повністю зникнути, але можлива деяка варіабельність в ту чи іншу сторону (або дещо покращитись, або дещо погіршитись). Щодо почеркознавчої експертизи №4/436 від 30.11.2020 року, яка була проведена в рамках кримінального провадження №0003792 від 27.11.2019 року, зазначив , що до постанови про призначення експертизи від 23.11.2020 року були долучені: оригінал заповіту від 04.12.2012 року, заява ОСОБА_5 від 28.01.2013 року, оригінал доручення від 27.11.2012 року, копія висновку СМЕ №54 від 16.11.2018 року. Крім того, 24.11.2020 року експертом було заявлено клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків, а саме: вільних зразків підпису ОСОБА_3 виконаних ним у період 2010-2013 року, однак таке клопотання слідчим не було виконано. При цьому представник звернув увагу, що у разі невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення, що регламентується пунктом 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5. Однак, незважаючи на вказане, експертом було проведено експертизу всупереч вимогам вищевказаної Інстукції. Як наслідок згідно з вказаним висновком встановлено, що « Підпис від імені ОСОБА_5 на заяві про скасування заповіту №54105145 вчиненого ним 04.12.2012 р., що складена та засвідчена 28.01.2013 р. приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Гулянич Т.М. за реєстровим №152 виконаний не громадянином ОСОБА_5 , а іншою особою». Представник звернув увагу, що вказаний висновок експерта містить недостовірну інформацію є неналежним та недопустимим доказом, оскільки він проведений із порушенням вимог Інструкції, з огляду на те, що на клопотання експерта ОСОБА_6 слідчим ненадано запитуваних документів, експертом досліджено лише два документа, у зв"язку із чим у ньому зазначені відомості які не відповідають дійсності.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься висновок експерта (судово-почеркознавчої експертизи) №9637 від 03.06.2021 р., також проведеної в рамках кримінального провадження №0003792 від 27.11.2019 року, згідно з яким підпис та рукописний запис « ОСОБА_5 » від імені ОСОБА_5 у заяві про скасування заповіту від 28.01.2013 за реєстровим номером №152, виконані ОСОБА_5 . Підпис та рукописний запис «Мазюта» від імені ОСОБА_5 у заповіті від 04.12.2012 за реєстровими номерами №1571, №1572, №1573, виконані ОСОБА_5 . Підписи та рукописні записи від імені ОСОБА_5 у заповіті від 04.12.2012 за реєстровими номерами №1571, №1572, №1573 та заяві про скасування заповіту від 28.01.2013 за реєстровим номером №152, виконані однією особою.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позову. Пояснив, що 02.01.2013 року за проханням батька він забрав його до себе з лікарні, оскільки батько не хотів бачити ОСОБА_1 . У подальшому батько попросив відвезти його до нотаріуса оскільки в лікарні підписав якийсь документ, а який саме не знає. Він привіз батька до нотаріуса та чекав його . До нотаріуса з ним не заходив.

Допитаний судовому засіданні експерт ОСОБА_6 щодо наданого ним висновку пояснив, що повністю підтримує наданий ним висновок. Зазначив, що звертався до слідчого із клопотанням про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи , оскільки більше порівняльного матеріалу краще для дослідження, однак таких йому надано не було. Додав, що наданих зразків було достатньо для проведення експертизи.

Допитаний судовому засіданні експерт ОСОБА_7 щодо наданого ним висновку пояснив, що повністю підтримує наданий ним висновок. При проведенні експертного дослідження йому для дослідження надано було 18 оригіналів документів із зразками підпису та почерку ОСОБА_5 , у тому числі ним проведено в присутності нотаріуса Гулянич Т.М. у її робочому кабінеті огляд підписів ОСОБА_5 у журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій та двох реєстрах для реєстрації нотаріальних дій.

Третя особа приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Рак О.І. у судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У матеріалах справи наявна заява третьої особи у якій вона зазначає, що на підставі заяви спадкоємця ОСОБА_3 від 06.02.2017 року та ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 16.06.2016 року у справі № 308/1285/14-ц, яка набула законної сили 10.11.2016 року, про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 06.02.2014 року у справі № 308/1285/14-ц про накладення заборони на видачу свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії, нею, приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Рак О.І. 06.02.2017 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 на користь спадкоємця за законом першої черги ОСОБА_3 . Також зазначає, що оскільки вирішення справи по суті за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про скасування заяви про скасування заповіту, не вимагає жодних пояснень з її сторони, просить суд розглянути цей позов без її участі.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині 2 цієї статті визначено способи захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема таким є, визнання права.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 04.12.2012 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гулянич Т.М. посвідчено заповіт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого усе належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, та все те, що ще буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та його обов`язки на час час смерті заповів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про щлюб серії НОМЕР_1 від 26.04.2014 року ОСОБА_10 та ОСОБА_9 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - ОСОБА_11 .

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1234 ЦК України, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

У відповідності до вимог ст. 1247 ЦК Украни, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ст. 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів . У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Частинами першою та другою статті 1253 ЦК України передбачено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою.

Як убачається із заповіту ОСОБА_5 від 04.12.2012 року, такий на прохання заповідача було складено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (комп"ютера/друкарської машинки) та з огляду на хворобу та похилий вік ОСОБА_5 та на його особисте прохання заповіт посвідчено за місцем його знаходження, а саме: у Закарпатському обласному клінічному кардіологічному диспансері за адресою: АДРЕСА_1 , та за бажанням ОСОБА_5 у присутності свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Згідно з записом у вказаному заповіті, такий до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний ним у присутності нотаріуса о 10год. 50 хв.

Статтею 1254 ЦК України передбачено право заповідача на скасування та зміну заповіту.

Так, ч.1,6,7 ст.1254 ЦК України встановлено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

28.01.2013 року приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гулянич Т.М. посвідчено заяву ОСОБА_5 , згідно з якою ОСОБА_5 просить скасувати заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Гулянич Т.М. у присутності свідків, 04.12.2012 року за реєстром № 1571,1572,1573.

Відповідно до інфомаційної довідки зі Спадкового реєстру від 23.12.2013 року заповіт ОСОБА_5 , 1927 року народження , зареєстрований у спадковому реєстрі за №53853004 скасовано за заявою ОСОБА_5 реєстраційний номер 54105145.

Позивачі оскаржують вказану заяву з причин, того, що підпис, на заяві вчинений не ОСОБА_5 , а також з причин порушення нотаріусом Гулянич Т.М. вимог Закону Украни «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5.

За клопотанням позивачів згідно з ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 14.09.2018 року у справі була призначена комплексна судово-медична експертиза на вирішення якої було поставлено питання: Чи мав можливість ОСОБА_5 , 1927 р.н., мешканець АДРЕСА_2 , наприкінці січня 2013 р. за наявності діагнозів: Дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст.. змішаного ґенезу з вираженим емоційно-вольовим порушенням, когнітивно-мнестичними розладами, вираженою астенізацією НС, порушенням функції стояння та ходи, порушення функції т/о. атеросклероз судин головного мозку. Органічний астенічний, емоційно-вольовий та інтелектуально-мнестичий розлад зі стійкими вираженими порушеннями. Судинна деменція, прогресуючий перебіакузіс. В/к катаракта Іа, глаукома обох очей. Ангіопатія. Пресбіопія. Міопія слабкого ступеня. Правобічна пахова кила. ІХС: атеросклеротичний та постінфарктний кардіосклероз, Трепотіння передсердь, постійна форма. ПБЛНПГ., екстра систолічна аритмія ХНК ІІ А ст.;

- самостійно повноцінно впевнено писати правою рукою, як здорова людина;

- чи ці захворювання могли призвести до невпевнених, погано контрольованих рухів руки (на зразок тремору руки);

- чи міг він впевнено тримати в руці ручку і впевнено писати;

- чи могли зникнути симптоми цих захворювань в лютому 2013 р.

Відповідно до висновку експерта № 54 (посмертна комісійна експертиза) від 14.09.2018 року, експерти вивчивши наявну медичну документацію, зазначили, що розгорнутий неврологічний та психіатричний статус, який описує наявний стан пацієнта, відображений у посильних документах: направлення на межико-експертну комісію (МСЕК) від 18.12.2012 року, заповнене на ім"я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , акт № 110/9 огляду у МСЕК від 20.12.2012 року, консультація невропатолога від 13.12.2012 року, консультація психіатра від 10.11.2012 року, дає підстави вважати, що на моменти огляду лікарями він міг самостійно писати правою рукою. Однак, зважаючи на те, що з віком при даних хворобах почерк може змінюватися, то писати як здорова людина не міг. Виявлені захворювання та ступінь їх функціональних порушень, могли призвести до невпевнених, погано контрольованих рухів руки (на зразок тремору рук).

Також згідно вказаного висновку експерти встановили, що діагноз: Дисциркуляторна енфефалопатія ІІІ ст. змішаного ґенезу з вираженим емоційно-вольовим порушенням, когнітивно-мнестичними розладами, вираженою асенізацією НС, порушенням функції стояння та ходи, порушення функції т/о, атеросклероз судин головного мозку. Органічний астенічний емоційно-вольовий та інтелектуально-мнестичний розлад зі стійкими вираженими порушеннями. Судинна деменція, прогресуючий перебіг», не заперечує факту можливості тримати в руці ручку і писати, але впевнено писати не міг. Дані симптоми не могли повністю зникнути, але можлива деяка варіабельність в ту чи іншу сторону (або дещо покращитись, або дещо погіршитись).

Також, судом досліджено висновок експерта № 4/436 від 30.11.2020 року та висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 03.06.2021 року № 9637, проведені у ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003792.

Вказані висновки експерта суперечать одна одній.

Так, згідно висновку експерта № 4/436 від 30.11.2020 року, експерт ОСОБА_6 на питання: Чи виконано підпис від імені ОСОБА_5 на заяві про скасування заповіту № 54105145 вчиненої ним 04.12.2012 року, що складена та засвідчена 28.01.2013 року приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Гулянич Т.М. за реєстровим № 152 тією особою, від імені якої заява складена, чи іншою особою надав висновок про те, що підпис від імені ОСОБА_5 на заяві про скасування заповіту № 54105145 вчиненої ним 04.12.2012 року, що складена та засвідчена 28.01.2013 року приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Гулянич Т.М. за реєстровим № 152 виконаний не громадянином ОСОБА_5 , а іншою особою.

В той же час, згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 03.06.2021 року № 9637, експерт ОСОБА_7 на поставлені відповідні питання надав висновок про те, що: підпис та рукописний запис « ОСОБА_5 » від імені ОСОБА_5 у заяві про скасування заповіту від 28.01.2013 року за реєстровим номером № 152, виконані ОСОБА_5 ; підпис та рукописний запис «Мазюта» від імені ОСОБА_5 у заповіті від 04.12.2012 року за реєстровими номерами № 1571,1572,1573 виконані ОСОБА_5 ; підписи та рукописні записи від імені ОСОБА_5 у заповіті від 04.12.2012 року за реєстровими номерами № 1571,1572,1573 та заяві про скасування заповіту від 28.01.2013 року за реєстровим номером № 152, виконані однією особою.

Відповідно до ст. 110 ЦПК україни, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

При оцінці вищевказаних висновків експерта, суд враховує, що на експертизу за результатами проведення якої експертом ОСОБА_6 складено висновок експерта № 4/436 від 30.11.2020 року, були надані: заява ОСОБА_5 від 28.01.2013 року, оригінал заповіту від 04.12.2012 року від імені ОСОБА_5 , оригінал доручення від 27.11.2012 року підписаного ОСОБА_5 , та копію висновку комісійної експертизи СМЕ № 54 від 16.11.2018 року. Тобто експерту фактично для порівняння було надано лише два документи з оригіналами підписів ОСОБА_5 .

Як убачається з описової частини зазначеного висновку експерта, для вирішення питань, поставлених перед судовим експертом, відповідно до ст. 69 ЦПК України, експерт надсилав органу, який призначив судову експертизу клопотання експерта № 4/436 про надання додаткових матеріалів і зразків, а саме: вільних зразків підпису ОСОБА_5 виконаних ним у період 2010-2013 років. Однак, 24.11.2020 року із супровідним листом від 24.11.2020 року № 14635/25/1-2020 експерту надійшло повідомлення про те, що виконати заявлене клопотання немає можливості.

У відповідності з приписами п. 1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, у разі невиконання клопотань експерта щодо надання додаткових матеріалів, несплати вартості експертизи протягом 45 календарних днів з дня направлення клопотання в порядку, передбаченому чинним законодавством, незабезпечення прибуття експерта, безперешкодного доступу до об`єкта дослідження, а також належних умов для його роботи (учинення перешкод з боку сторін, що беруть участь у справі, в обстеженні об`єкта) матеріали справи повертаються органу (особі), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), із зазначенням мотивованих причин неможливості її проведення.

Частиною п"ятою статті 72 ЦПК України, передбачено, що призначений судом експерт може відмовитися від надання висновку, якщо надані на його запит матеріали недостатні для виконання покладених на нього обов`язків. Заява про відмову повинна бути вмотивованою.

Разом з тим, вказаних дій експертом зроблено не було, а тому суд відхиляє висновок експерта № 4/436 від 30.11.2020 року та не враховує такий при прийнятті рішення.

Оцінючи висновок експерта ОСОБА_7 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 03.06.2021 року № 9637, суд враховує, що такий проведений на основі значно більшого порівняльного матеріалу та надає відповіді на більш розширене коло питань, які перебувають у взаємозв"язку між собою.

Зокрема, у відповідь на клопотання експерта на адресу Закарпатського відділення інституту при супровідному листі № 8545/106/25/2021 СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 26.05.2021 року надійшли: оригінали документів із зразками почерку і підпису ОСОБА_5 ; довіреність від 19.03.2013 року, за реєстровим номером № 960, 10 листів - звернень (заяв), копія довіреності № 379 від 13.02.2013 року, копія заяви від 18.02.2013 року, копія паспорта ОСОБА_5 , листи на 3-арк. з рукописними записами ОСОБА_5 .

Крім того, експертом ОСОБА_7 , було проведено, в присутності нотаріуса Гулянич Т.М., у її робочому кабінеті, огляд підписів ОСОБА_5 у журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем нотаріуса, та двох реєстрах для реєстрації нотаріальних дій.

Щодо посилань позивачів на недоліки вказаного висновку, а саме невідповідність такого вимогам п. 4.12. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, то суд перевіривши доводи позивачів зазначає, що згідно постанови дізнавача від 25.05.2021 року була призначена судово-почеркознавча експертиза. Така не була визначена особою, яка призначила експертизу як додаткова, повторна, комісійна або комплексна, а тому безпідставним є тведження щодо незазначення у висновку категорії експертизи.

Також, суд констатує, що вступна частина висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 03.06.2021 року № 9637 містить відомості про надані матеріали (у тому числі вид (назва) матеріалів (документів) та кількість аркушів).

У вказаному висновку зазначено, що у відділення Львівського НДІСЕ МЮ України матеріали доставлені у запакованому вигляді, що виключає їх пошкодження при транспортуванні та відповідає переліку, зазначеному у супровідному листі від 25.05.2021 року № 8488/106/25/2021 року.

Також, вступна частина містить опис наданих матеріалів, а саме у висновку зазначено, що у відповідь на клопотання експерта на адресу Закарпатського відділення інституту при супровідному листі № 8545/106/25/2021 СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 26.05.2021 року надійшли: оригінали документів із зразками почерку і підпису ОСОБА_5 ; довіреність від 19.03.2013 року, за реєстровим номером № 960, 10 листів - звернень (заяв), копія довіреності № 379 від 13.02.2013 року, копія заяви від 18.02.2013 року, копія паспорта ОСОБА_5 , листи на 3-арк. з рукописними записами ОСОБА_5 .

Питання щодо способу доставки у даному випадку не могло вплинути на достовірність висновків експертизи.

Висновок містить перелік питань, які поставлені на вирішення експертизи згідно документа про призначення експертизи - постанови дізнавача СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області Бугір В.В. від 25.05.2021 року та відповідає вимогам Інструкції у цій частині.

Також висновок містить дані про експерта (експертів): прізвище, ім`я та по батькові, посада, клас судового експерта, науковий ступінь та вчене звання, освіта, освітньо-кваліфікаційний рівень, експертна спеціальність, стаж експертної роботи, дата та номер видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, ким видано та строк дії; попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України та за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України.

Що стосується посилання позивача на те, що висновок не містить інформацію про те, що з цього самого предмету існував висновок експерта, суд зазначає, що відповідно до вимог п. 4.12 Інструкції вказана інформація зазначається у випадку додаткових або повторних експертиз, що не відноситься до розглядуваної експертизи. З цих підстав також є безпідставними твердження позивача про недотримання експертом вимог положення про те, що у дослідницькій частині висновку експерта при проведенні повторної експертизи вказуються причини розбіжностей з висновками попередніх експертиз, якщо такі розбіжності мали місце.

З дослідницької частини висновку убачається, що об"єктами дослідження вказаної експертизи були рукописні тексти і підписи виконані від імені ОСОБА_5 у заповіті ОСОБА_5 від 04.12.2012 року та заяві ОСОБА_5 від 28.01.2013 року про скасування заповіту, які порівнювалися із зразками підпису та почерку ОСОБА_5 , наданими на дослідження.

Згідно даних щодо використаної літератури та довідкових джерел експерт керувався Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (у чинній редакції), Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5 (у чинній редакції), Методикою проведення судово-почеркозначої експертизи з такими реєстраційними кодами: 1.1.12,1.1.16,1.1.53/ згідно із даними Реєстру методик проведення судових експертиз, затверджених наказом Міністерства юстиції від 02.10.2008 року № 1666/5.

За таких обставин суд доходить переконання, що відсутні підстави для визнання недопустимим доказом висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 03.06.2021 року № 9637.

А тому, суд при вирішенні даної справи враховує висновок експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 03.06.2021 року № 9637 у взаємозв`язку з висновком експерта № 54 (посмертна комісійна експертиза) від 14.09.2018 року та приходить до переконання, що твердження позивачів про те, що підпис на заяві ОСОБА_5 про скасування заповіту від 28.01.2023 року за № 54105145 вчинений не ОСОБА_5 є безпідставним і таким, що спростоване дослідженими матеріалами справи.

Стосовно посилань позивачів на порушення вимог пунктів 6 і 7 глави 9 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 (далі Порядок), а саме на те, що заява від 28.01.2013 року № 54105145 не містить відповідних посвідчувальних написів нотаріуса чи відміток про те, що ОСОБА_5 уголос було прочитано зміст документа, чи підписів свідків, в тому числі сурдоперекладача, суд виходить з наступного.

Пунктом 6 глави 9 розділу 1 Порядку встановлено, що якщо фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, має вади зору або з інших причин не має змоги самостійно прочитати документ, нотаріус уголос прочитує їй текст документа, про що на документі робиться відповідна відмітка.

Також пунктом 7 глави 9 розділу 1 Порядку передбачено, що якщо глуха, німа або глухоніма фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, письменна, вона має прочитати документ і підписати його. Якщо така особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати документ, то при вчиненні нотаріальної дії обов`язково повинна бути присутня особа (сурдоперекладач), яка володіє технікою спілкування з глухою, німою або глухонімою особою і може підтвердити своїм підписом, що зміст правочину, заяви чи іншого документа відповідає волевиявленню та дійсним намірам учасника нотаріальної дії. Підпис особи (сурдоперекладача) проставляється після тексту документа.

Проте, суд констатує, що вказаних обставин щодо ОСОБА_5 не встановлено.

Так, позивачі посилаються на висновок експерта № 258/15 від 15.09.2015 року, складеного за результатами комісійної судово-медичної експертизи, проведеної на підставі ухвали судді Ужгородського міськрайонного суду Івашкович І.І. у справі № 308/1285/14-ц, у якому експерт за результатами дослідження: амбулаторної карти міської поліклініки м. Ужгород за № 05, медичної карти амбулаторного хворого міської поліклініки м. Ужгород за № 1305 30д, медичної карти амбулаторного хворого обласного госпіталю інвалідів війни дійшов висновку про те, що виходячи із зазначеного у вказаних документах офтальмологічного статусу та гостроти зору «vis OD/JS =0,1 не кор../0,05 не кор..» слід вважати, що станом на січень 2013 року ОСОБА_5 не міг самостійно прочитати заяву про скасування заповіту.

Однак, у матеріалах справи наявні оригінали власноручно написаних заяв ОСОБА_5 від 18.02.2013 року, адресовані начальнику управління соціального захисту населення Ужгородської міської ради та голові опікунської ради Ужгородської міської ради, а також довіреностей від 13.02.2013 року та 19.03.2013 року, підписані ОСОБА_5 , про уповноваження ним ОСОБА_3 та ОСОБА_14 на представлення його інтересів, які посвідчені приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Петах Н.М., у яких відсутні відмітки про наявність у ОСОБА_5 , фізичних вад, які б перешкоджали ОСОБА_5 самостійно прочитати вказані довіреності.

Також, у матеріалах справи наявна копія доручення від 27.11.2012 року, підписана ОСОБА_5 , засвідчена завідуючим відділенням Закарпатського обласного клінічного кардіологічного диспансеру, згідно якої ОСОБА_5 уповноважував ОСОБА_13 та ОСОБА_1 на вчинення дій від його імені. У вказаному дорученні відсутні дані про вади зору у ОСОБА_5 , та відповідні відмітки про прочитання ОСОБА_5 такого у зв"язку з неможливістю самостійного прочитання.

Також, суд звертає увагу , що заповіт ОСОБА_5 від 04.12.2012 року посвідчувався у присутності двох свідків за бажанням заповідача, а не у зв"язку з тим, що через фізичні вади ОСОБА_5 не міг сам прочитати заповіт.

Крім того, згідно з записом у вказаному заповіті, такий до підписання прочитаний уголос самим заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний ним же, у присутності нотаріуса .

За таких обставин, висновок експерта про те, що «станом на січень 2013 року ОСОБА_5 не міг самостійно прочитати заяву про скасування заповіту», викладений у висновку експерта № 258/15 від 15.09.2015 року, складеного за результатами комісійної судово-медичної експертизи, викликає сумніви у його достовірності, а тому суд відхиляє вказаний висновок у цій частині.

З огляду на зазначене, твердження позивачів про порушення нотаріусом вимог пунктів 6 і 7 глави 9 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5 при вчиненні нотаріальної дії посвідчення заяви ОСОБА_5 від 28.01.2013 року про скасування заповіту від 04.12.2012 року, є безпідставним.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини.

В рішеннях у справах «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torijav. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958, Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В контексті вказаної практики суд вважає обґрунтування цього рішення достатнім.

А тому на підставі вищенаведеного, суд доходить переконання що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 1233,1234,1247,1248,1253,1254 ЦК України, ст. ст. 4,12,13,69,72,76-81,110, 141,263-265,273, 352,354-355 ЦПК України, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 року № 53/5, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Ужгородського нотаріального округу Гулянич Тетяни Михайлівни, ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Рак Ольга Іванівна про визнання недійсною заяви про скасування заповіту та скасування нотаріальної дії щодо вчинення цієї заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , мешканка АДРЕСА_2 ;

Позивач: ОСОБА_4 , мешканка АДРЕСА_2 а

Відповідач: приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Гулянич Тетяна Михайлівна, свідоцтво № НОМЕР_2 , адреса робочого місця: м. Ужгород, вул. Духновича, 7/10.

Відповідач: ОСОБА_3 , мешканець АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ужгородського нотаріального округу Рак Ольга Іванівна , свідоцтво № 3610, адреса робочого місця: м. Ужгород, вул. Митна, 4/4.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А.Придачук