Дата документу 21.11.2024Справа № 645/8247/21
Провадження № 2/554/1830/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: головуючого судді - Бугрія В.М., за участю секретаря судових засідань Янушкевіч К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності, в якому просили визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності та 1/5 частину в порядку спадкування за законом після померлих батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 ;

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності та 1/5 частину в порядку спадкування за законом після померлих батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 ;

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності.

В обґрунтування вимог позивачі вказували, що у 1994 році відділом приватизації дослідного господарства «Українка» позивачам було видано свідоцтво про право власності на житло від 21.11.1994 року (реєстраційний номер 3-391/20) на квартиру АДРЕСА_2 .

6 вересня 2012 року Верховна Рада України прийняла постанову «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області» згідно з якою 2602,49 га. території Кулиничівської селищної ради, у тому числі й смт.Кулиничі, увійшли в межі міста Харкова. Назву АДРЕСА_3 , змінено на АДРЕСА_4 згідно рішення Харківської міської ради від 11.09.2013 р. №577.

Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР від 01.06.2017 р. № 2503067 власниками квартири в рівних частинах є:

?? ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - батько;

?? ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - мати;

?? ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка;

?? ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка;

?? ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - онука;

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.08.2006 р. серія 1-ТД , актовий запис № 27. Після померлого ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири, яку прийняли його дружина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Спадщину не оформили у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 20.12.2012 № 3524/01.16 з питань оформлення спадщини спадкоємцям рекомендовано звернутися до суду у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.10.2016 р. серія НОМЕР_1 , актовий запис № 15428. Після померлої ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири та 1/15 частку, яку вона прийняла після померлого чоловіка але не оформила належним чином. Спадщину після матері прийняли дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шляхом подання заяви до нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса першої Харківської міської державної нотаріальної контори Грошової О.Ю. від 10.06.2021 року №1733/02-14 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про спадщину.

Заповітів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не лишили.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України діти спадкодавців належать до першої черги спадкування.

ОСОБА_5 прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_4 але не оформила її. Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають право на спадкування частки, яку успадкувала їх мати після батька.

В порядку спадкування за законом після померлих батьків ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 має належати по 1/5 частині квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 не погодилась з таким порядком розподілу спадщини.

Вирішити питання прийняття та поділу спадщини у позасудовому порядку відмовилась.

Відшукувати оригінали правовстановлюючих документів також не бажає.

Позивачі вжили заходів для отримання дублікату втраченого документу. Але знайти хоча б копію свідоцтва про право власності на житло від 21.11.1994 р. (реєстраційний номер 3-391/20) виявилось неможливим.

Спадкодавці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали квартиру, яка є спадковим майном, від Дослідного господарства "Українка" Інституту тваринництва УААН, де працювали. У подальшому квартира АДРЕСА_1 була приватизована на всіх членів сім?ї на підставі свідоцтва про приватизацію житла від 21.11.1994 року. Свідоцтво зберігалось у ОСОБА_5 . Після її смерті у документах свідоцтво не знайшлось.

На теперішній час співвласники квартири ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , не можуть розпорядитися своїми частками по 1/5 кожна, які їм належать на праві власності, а спадкоємець ОСОБА_1 , - належним чином оформити своє право на спадщину у зв?язку з втратою правовстановлюючого документу на нерухоме майно та небажанням співспадкоємця оформити належним чином спадщину та з її незгодою з розподілом часток спадкового майна.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 28 грудня 2021 року відкрито провадження та призначено до підготовчого судового засідання.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», змінено територіальну підсудність Фрунзенського районного суду м.Харкова на Октябрський районний суд м.Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Бугрія В.М. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 25.11.2024 року прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 13.08.2024 року закрито підготовче судове засідання і призначено справу до судового розгляду.

Від позивачів надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують просять задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток рекомендованим повідомленням , про причини неявки суд не повідомила.

Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що у 1994 році відділом приватизації дослідного господарства «Українка» позивачам було видано свідоцтво про право власності на житло від 21.11.1994 року (реєстраційний номер 3-391/20) на квартиру АДРЕСА_2 .

6 вересня 2012 року Верховна Рада України прийняла постанову «Про зміну і встановлення меж міста Харків, Дергачівського і Харківського районів Харківської області» згідно з якою 2602,49 га території Кулиничівської селищної ради, у тому числі й смт.Кулиничі, увійшли в межі міста Харкова. Назву АДРЕСА_3 , змінено на АДРЕСА_4 згідно рішення Харківської міської ради від 11.09.2013 р. №577.

Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» ХМР від 01.06.2017 р. № 2503067 власниками квартири в рівних частинах є:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 - батько;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - мати;

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - дочка;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - дочка;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - онука;

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.08.2006 р. серія 1-ТД , актовий запис № 27. Після померлого ОСОБА_4 відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири, яку прийняли його дружина ОСОБА_5 та дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Спадщину не оформили у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Листом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області від 20.12.2012 № 3524/01.16 з питань оформлення спадщини спадкоємцям рекомендовано звернутися до суду у зв?язку з відсутністю правовстановлюючого документа на квартиру.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 22.10.2016 р. серія НОМЕР_1 , актовий запис № 15428. Після померлої ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/5 частину квартири та 1/15 частку, яку вона прийняла після померлого чоловіка але не оформила належним чином. Спадщину після матері прийняли дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 шляхом подання заяви до нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса першої Харківської міської державної нотаріальної контори Грошової О.Ю. від 10.06.2021 року №1733/02-14 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про спадщину.

Заповітів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не лишили.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України діти спадкодавців належать до першої черги спадкування.

ОСОБА_5 прийняла спадщину після померлого чоловіка ОСОБА_4 але не оформила її. Відповідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мають право на спадкування частки, яку успадкувала їх мати після батька.

В порядку спадкування за законом після померлих батьків ОСОБА_1 та

ОСОБА_3 має належати по 1/5 частині квартири АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_3 не погодилась з таким порядком розподілу спадщини.

Вирішити питання прийняття та поділу спадщини у позасудовому порядку відмовилась.

Відшукувати оригінали правовстановлюючих документів також не бажає.

Позивачі вжили заходів для отримання дублікату втраченого документу. Але знайти хоча б копію свідоцтво про право власності на житло від 21.11.1994 р. (реєстраційний номер 3-391/20) виявилось неможливим.

Згідно зі ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено положеннями ст.1218 ЦК України.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст.1296 ЦК України). Отже, аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте, відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Частиною 1 ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Пленум Верховного Суду України в п.13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 №9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч.2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

Окремо Верховний Суд вказує, що однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

У постановах Верховного Суду від 04.03.2019 №665/2266/16-ц, від 22.10.2019 у справі №909/68/18 суд висловив таку позицію: при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати: 1) чому правочин не був нотаріально посвідчений, 2) чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення 3) та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч.2 ст.220 ЦК України. При цьому слід мати на увазі, що ухилення може виражатися як у бездіяльності, так і в активній протидії посвідченню договору. Якщо матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення спірного договору та що така можливість була втрачена, то за таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання договору дійсним.

Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від його волі.

При цьому суд враховує, що судовий захист є єдиним можливим способом для позивачів захистити свої права. Натомість, формальний підхід до вирішення спору та позбавлення позивача у такий спосіб захисту свого права унеможливить взагалі вирішення питання про дійсного власника 1/2 частини будинку.

Пунктом 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Судові витрати віднести на рахунок позивачів.

Керуючись ст.219, 220, 316, 317, 319, 328, 334, 626, 627, 655, 657, 1216-1218, 1268, 1296, 1297 ЦК України, ст.141, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності та 1/5 частину в порядку спадкування за законом після померлих батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 ;

Визнати за ОСОБА_3 , право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності та 1/5 частину в порядку спадкування за законом після померлих батька ОСОБА_4 та матері ОСОБА_5 ;

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Учасники справи:

Позивачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер картки платника податку: НОМЕР_2 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса АДРЕСА_6 , реєстраційний номер картки платника податку НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_7 , реєстраційний номер картки платника податку НОМЕР_4 .

Суддя: В.М.Бугрій