Суддя Ізмайлов І. К.
Справа № 644/4331/24
Провадження № 2/644/2466/24
14 листопада 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Ізмайлова І.К.,
за участю секретаря - Книшенко Я.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 644/4331/24, н/п 2/644/2466/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
06 червня 2024 позивач ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Кандиба Т.О., звернувся до суду з позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 . На час народження дитини сторони проживали разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 припинили спільне проживання, а дитина залишилась проживати з позивачем. З цього часу ОСОБА_1 самостійно виховує, забезпечує, оздоровлює сина та займається його навчанням і розвитком. З лютого 2022 позивач разом з сином проживають у м. Золотоноша Черкаської області та перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи. Відповідачка з сином не спілкується, життям дитини не цікавиться, участі в матеріальному забезпеченні, вихованні, оздоровленні чи духовному розвитку дитини не приймає.
17 червня 2024 ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2024 підготовче судове засідання закрито та призначено розгляд справи по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачка в судове засідання повторно не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причину неявки суду не повідомила, заяв про відкладання розгляду справи від неї до суду не надходило. У встановлений судом строк відповідачка відзив на позовну заяву не подала.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідачки батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 .
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи, суд доходить наступних висновків:
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого 16.04.2013 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 676.
Згідно довідки Комунального закладу «Харківський ліцей № 155 Харківської міської ради» № 01-48/31 від 13.02.2024, упродовж навчання ОСОБА_3 у школі, з 31.05.2018 по 06.09.2022, батько дитини ОСОБА_1 весь час проживав з сином, активно займався його навчанням та вихованням, систематично відвідував батьківські збори, приймав активну участь в житті класу та школи. Мати дитини, ОСОБА_2 , успіхами дитини не цікавилась, школу не відвідувала.
Відповідно до довідки № 128 від 29.03.2024 ОСОБА_3 з 18.08.2022 і по теперішній час навчається в Золотоніській спеціалізованій школі № 2 інформаційних технологій Золотоніської міської ради Черкаської області. Упродовж навчання ОСОБА_3 батько весь час проживає з сином, систематично відвідує батьківські збори. Мати, ОСОБА_2 , успіхами дитини не цікавиться, школу не відвідує.
Згідно з заявою від 08.07.2014, посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Серветник А.Г., зареєстрованою в реєстрі за №1198, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не заперечує та надає згоду на постійне проживання та реєстрацію малолітнього сина ОСОБА_3 разом з батьком дитини ОСОБА_1 .
Згідно до висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради № 1097 від 07.05.2024 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Золотоніської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.
Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст. 150, 151, 152, 155 СК України).
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до п.п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року та ратифікованої постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Враховуючи вищенаведені положення чинного законодавства, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , з тих підстав, що вона свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, з сином не спілкується та не піклується про стан його здоров`я, хоча мала би це робити.
Питання про судові витрати суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 164,181 СК України, ст.ст. 5, 6, 10, 206, 263-265, 353 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав у відношенні її малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 968,96 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 28 листопада 2024.
Позивач - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідачка - ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .
Суддя: І.К. Ізмайлов