Справа № 632/794/23
провадження № 2/632/53/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 рокум. Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі:

судді - Кочнєва О.В.,

за участі секретаря Клименко А.В.,

представниці позивачки адвоката Лєдєньової С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду при розгляді справи по суті у загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та про визначення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

02.06.2023 року позивачка звернулася до суду із даною позовною заявою, в якій просила у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та визначити порядок користування вказаної квартирою, а саме виділити позивачці одну житлову кімнату площею 17,60 кв.м з балконом 2,40 кв.м, а відповідачу житлову кімнату площею 9,60 кв.м, місця загального користування залишити у спільному користуванні.

Підставою звернення до суду позивачка зазначила необхідність захисту її права та прав дітей як особи, яка залишила межі України через військові дії, оскільки відповідач після розірвання шлюбу зажадав від позивачки надати згоду на продаж квартири, що позивачка зробити не може, оскільки їй потрібно буде після війни кудись повертатися.

Ухвалою судді від 08.06.2023 року вказана позовна заява була залишена без руху через недоплату судового збору позивачкою за однією з позовних вимог (т.1, а.с.21).

Ухвалою судді від 19.06.2023 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження, наданий відповідачу час для подання відзиву (т.1, а.с.26).

28.06.2023 року до суду в межах визначеного судом та законодавством строк надійшов відзив з боку відповідача та заява про розгляд справи за його відсутності, в яких відповідач заперечував проти задоволення позову та просив у його задоволенні відмовити разом із доказами направлення його копії позивачці по справі (т.1, а.с.32-39). Підставою для відмові у заявлених позовних вимогах відповідач вказав той факт, що порядок користування у житловому приміщенні може бути визначений виключно в разі, якщо на такі приміщення припадає та частка спільного майна, якою володіє співвласник, вимоги позивачки мають формальний характер, оскільки вона не мешкає на території України з моменту введення воєнного стану, а тому відсутність реальності у вимогах позивачки.

Ухвалою суду від 17.07.2023 року розгляд справи у підготовчому провадженні було відкладено через необхідність надання сторонам по справі часу для подання відповіді на відзив та заперечення у порядку п.12 ч.2 ст.197 ЦПК України (т.1, а.с.44).

24.07.2023 року в межах визначеного ухвалою суду від 17.07.2023 року строку позивачка надала суду відповідь на відзив з додатками та доказами його направлення відповідачу (т.1, а.с.51-63). У вказаній заяві по суті позову, вона вказала, що після припинення воєнного стану збирається повернутися з дитиною на Україну, вказана квартира є єдиним місцем її проживання, а тому за відсутності погодження між сторонами порядку користування квартирою судовий розгляд вказаної вимоги є єдиним способом захисту її прав як співвласниці.

Перед судовим засіданням 21.09.2023 року представниця позивачки по справі надала суду клопотання про призначення по справі судової будівельно-технічної експертизи з метою підтвердження технічної можливості визначення порядку користування квартирою після подання відзиву відповідачем, яку просила призначити у Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз імені засл. проф. М.С.Бокаріуса», надавши згоду на оплату вказаної експертизи та на вирішення експертів бажав поставити наступне запитання (т.1, а.с.75-76):

-чи можливо визначити запропоновані позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві варіанти користування квартирою АДРЕСА_2 , зокрема у користування позивачки виділити житлову кімнату площею 17,60 кв.м з балконом 2,40 кв.м, а у користування відповідача житлову кімнату площею 9,60 кв.м., залишивши місця загального користування у спільному користуванні?

Ухвалою суду від 21.09.2023 року за ініціативою суду у порядку ч.7 ст.81 ЦПК України були витребувані докази, а саме належним чином завірені копії інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_3 (т.1, а.с.77-78).

04.10.2023 року витребувані судом матеріали інвентаризаційної справи на квартиру надійшли до суду (т.1, а.с.89-132).

Ухвалою суду від 05.10.2023 року про справі була призначена судова будівельно-технічна експертизу, проведення якої доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України, із наступним питанням: Чи можливо визначити запропоновані позивачкою ОСОБА_1 у позовній заяві варіанти користування квартирою АДРЕСА_2 , зокрема у користування позивачки виділити житлову кімнату площею 17,60 кв.м з балконом 2,40 кв.м, а у користування відповідача житлову кімнату площею 9,60 кв.м., залишивши місця загального користування у спільному користуванні? Провадження на час проведення експертизи зупинене (т.1, а.с.133-134). Вказана ухвала набрала чинності 23.10.2023 року.

Після багаточисленної переписки між судом та призначеним у справі експертом та між судом та представницею позивачки, надання дозволу суду на проведення експертизи за матеріалами справи, 24.09.2024 року матеріали справи повернулися до суду разом із висновком експерта №24626 від 17.09.2024 року, в якому було запропоновано три варіанти порядку користування квартирою за запропонованим позивачкою варіантом, який вона бажала отримати, з яких два передбачають відновлення стану квартири до виконання перепланувань (переобладнань), а один передбачає варіант користування з поточним станом приміщень, не внесених в технічний паспорт (т.2, а.с.68-69).

Ухвалою суду від 30.09.2024 року провадження у справі було відновлено та призначено наступне судове засідання у підготовчому провадженні, запропоновано сторонам визначитися із одним із трьох запропонованих експертом варіантів визначення порядку користування квартирою (т.2, а.с.70-71).

Ухвалою суду від 18.10.2024 року через неявку сторін та не обрання варіанту користування квартиру за висновком експерта підготовче провадження було відкладено, визнано неявку сторін у судове засідання без поважних причин, повідомлено про наступне судове засідання засобами поштового зв`язку, окрім сторін, представницю позивачки, роз`яснено, що повторна неявка у судове засідання буде мати наслідком залишення позовної заяви без розгляду для сторони позивачки як ініціатора позову.

Ухвалою суду від 06.11.2024 року підготовче засідання у справі було закрито та призначено справу до слухання по суті, встановлено, що сторона позивачки обрала третій із запропонованих варіантів порядку користування квартирою, який не передбачає проведення перепланування у квартирі та зберігає поточний стан приміщення (т.2, а.с.95-96).

У судовому засідання 25.11.2024 року представниця позивачки підтримала позовні вимоги на підставі первинно поданої позовної заяви та доводів, викладених у відповіді на відзив.

Вислухавши представницю позивачки, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі, виходячи з наступного.

Квартира АДРЕСА_3 ) належить відповідачу по справі на підставі договору купівлі-продажу від 12.09.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом на той час Первомайського районного нотаріального округу Харківської області Вовк І.В. (реєстровий номер 2367), що підтверджується відповідь на запит судді №887506 від 06.11.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (т.2, а.с.93).

Вказана квартира була придбана сторонами під час перебування у шлюбі, який був розірваний рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 22.12.2022 року, яке набрало законної сили 26.01.2023 року (справа №632/290/22).

Згідно зі статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У справах про поділ спільного майна подружжя необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Тлумачення частини першої статті 71СК України свідчить, що як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання (див. пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

Таким чином, враховуючи відсутність будь-яких доказів зворотнього, слід визнати за сторонами право власності на 1/2 частини спірної квартири, припинивши право одноособової власності відповідача та встановивши вид права власності на спірну квартиру як спільну часткову.

Вирішуючи питання позовних вимог в частині визначення порядку користування спільною квартирою, суд встановлює, що технічно вказаний порядок існує. При цьому право спільної часткової власності на вказану квартиру не припиняється та визначення порядку користування квартирою відповідає вимогам захисту прав власників за відсутності домовленості між ними та неможливості поділу квартири в натурі як неподільної речі за відсутності у сторін офіційно зареєстрованого іншого нерухомого майна, де б вони могли проживати.

У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Встановлюючи порядок користування квартирою слід врахувати баланс інтересів співвласників спірної квартири. Критерій необхідності виділення у користування кожному співвласнику житлової площі відповідно до ідеальних часток при визначенні порядку користування квартирою не є обов`язковим.

Таким чином, заперечення відповідача в цій частині не грунтуються на законі та судом відхиляються. Також не приймається судом позиція відповідача, що позивачка на час розгляду справи не перебуває на території України та її позов носить формальний характер, оскільки при вирішенні справи встановлено, що спір між сторонами наявний та його вирішення позивачка вирішила довірити суду, оскільки досягти домовленості із відповідачем у позасудовому порядку не змогла. Перебування позивачки на території України не впливає на неможливість вирішення справи по суті.

Суд погоджується із запропонованим позивачкою порядком користування квартирою за 3 варіантом, запропонованим експертом, оскільки він не передбачає проведення перепланування приміщень, відповідає даним поточних змін щодо технічного стану квартири від 03.10.2018 року (останні за часом), які наявні в інвентаризаційній справі та дозволяє сторонам при користуванні квартирою мати окремі саме житлові кімнати без спільного виходу, що відповідає вимогам при визначенні порядку користування квартирою для сторін у справі.

Суд наголошує, що відхід від ідеальних часток пов`язаний не зі зміної частки сторін у праві власності, а пов`язаний виключно із правом користування спірною квартирою, що є правом позивачки, враховуючи, що відповідач своїм правом на визначення варіанту порядку користування квартирою не скористався.

Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Стаття 358 ЦК України свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12-14, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 272, 351-352, 354 ЦПК України, ст.ст. 70, 71 СК України, ст.ст. 355, 356, 358, 368, 370 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , припинивши спільну сумісну власність сторін на вказане майно.

Визначити наступний порядок користування квартирою АДРЕСА_2 :

-в особисте користування позивачки ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 16,2 кв.м та балкон площею 0,6 кв.м;

-в особисте користування відповідача ОСОБА_2 виділити житлову кімнату площею 9,7 кв.м;

-в загальному користуванні сторін залишити місця загального користування: ванну площею 2,00 кв.м, вбиральню площею 1,1 кв.м, та кухню площею 15,2 кв.м, а загалом по місцям загального користування 18,3 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у справі, які складаються із сплаченого судового збору у розмірі 2147,20 грн. та витрати за проведену у справі судову будівельно-технічної експертизу №24626, проведену Національним науковим центром «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України 17.09.2024 року у розмірі 10037,16 грн., а загалом 12184,36 грн. (дванадцять тисяч сто вісімдесят чотири грн. 36 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду безпосередньо або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 27 листопада 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Первомайським РВ ГУМВС України у Харківській області 29.09.2008 року, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Первомайським РВ ГУМВС України у Харківській області 17.06.2008 року, РНОКПП НОМЕР_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_6 .

Суддя - Олег КОЧНЄВ